Ухвала
20 червня 2022 року
м. Київ
 
справа № 932/2080/21
провадження № 61-5325ск22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.
розглянув касаційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 травня 2022 року у справі за позовом  ОСОБА_1  до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди у зв`язку із незаконним притягненням до адміністративної відповідальності,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (далі - УПП в Дніпропетровській області ДПП), Державної казначейської служби України (далі - ДКС України) про відшкодування моральної шкоди у зв`язку із незаконним притягненням до адміністративної відповідальності.
Позов мотивував тим, що у травні 2018 року інспектор УПП в Дніпропетровській області ДПП відносно нього склав протокол за статтею 124 КУпАП за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 05 травня 2018 року. Постановою від 20 вересня 2018 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності відносно нього закрив у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постановою від 30 листопада 2018 року Дніпровський апеляційний суд постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2018 року залишив без змін.
Більше ніж через рік інспектор УПП в Дніпропетровській області ДПП відносно нього знову склав протокол про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП за фактом тієї ж самої дорожньо-транспортної пригоди. Постановою від 24 січня 2020 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська провадження відносно нього повторно закрив за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Постановою від 27 лютого 2020 року Дніпровський апеляційний суд постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2020 року залишив без змін.
Позивач вважав, що такими протиправними діями працівників УПП в Дніпропетровській області ДПП йому заподіяна моральна шкода, що полягає в ініціюванні відносно нього незаконного адміністративного переслідування без достатніх до цього підстав, витраті тривалого часу на судове провадження та доведеність своєї невинуватості, емоційний дискомфорт із фактичним переслідуванням з вини УПП в Дніпропетровській області ДПП, тому просив суд ухвалити рішення яким стягнути на його користь 15 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 500,00 грн.
Рішенням від 07 липня 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська відмовив у позові.
Постановою від 02 травня 2022 року Дніпровський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково.
Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2021 року скасував та ухвалив нове рішення.
Позов задовольнив частково.
Стягнув з Державного бюджету України на користь  ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 2 000,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн, а усього стягнув 4 000,00 грн.
У решті позову відмовив.
У червні 2022 року УПП в Дніпропетровській області ДПП звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 травня 2022 року.
Посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, особа, яка подала касаційну скаргу, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій. 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачає, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» передбачає, що у 2022 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2022 року (на час подання касаційної скарги) - 2 481,00 грн.
Ціна позову у цій справі становить 15 000,00 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2022 року, а тому справа є малозначною в силу вимог закону.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року). 
Європейський суд з прав людини зазначає, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) зазначила, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень resjudicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.
Оскільки оскаржені заявником судові рішення ухвалені у малозначній справі і не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 травня 2022 року у справі за позовом  ОСОБА_1  до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди у зв`язку із незаконним притягненням до адміністративної відповідальності.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                           С. Ю. Мартєв
 
В. В. Сердюк
 
І. М. Фаловська