ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/924/22	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/15000/19 Категорія: 301030300 	Мельник І. О. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н.  І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року	м. Черкаси	

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.
секретар Попова М.В.

учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ;
представник позивача – адвокат Солодкова Світлана Іванівна;
відповідач – ОСОБА_2 ;
особа, яка подала апеляційну скаргу – ОСОБА_2 ; 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, що є спільною сумісною власністю подружжя,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1  звернувся в суд із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що він з відповідачем по справі ОСОБА_2 знаходився в зареєстрованому шлюбі з 1992 року по 17 грудня 2010 року.
За період сумісного проживання в зареєстрованому шлюбі за їх спільні кошти була придбана трикімнатна квартира, загальною площею 63,7 кв.м, житловою – 40,3 кв.м.
Спірна квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та придбана згідно з договором купівлі-продажу, зареєстрованим на товарній біржі «Українська біржа нерухомості» (Черкаська філія) 20 березня 1998 року за № 126-2. Вартість квартири на момент її купівлі складала 13500 доларів США.
Указана квартира була зареєстрована на ім`я його дружини ОСОБА_2 , яка на даний час проживає в ній разом з їх неповнолітньою донькою.
На той час позивач працював у Російській Федерації в м. Москва та заробляв кошти на квартиру, на які вона і була придбана.
Одразу після її придбання подружжя своїми силами та силами найманих працівників зробили ремонт, який коштував 10000 доларів США. Також придбали меблі у нову квартиру загальною вартістю 7000 доларів США. Всі кошти на ремонт квартири також заробив позивач особисто.
Через рік після купівлі даної квартири вони почали в ній проживати. Після розірвання шлюбу позивач вимушено переїхав зі спірної квартири, оскільки разом з відповідачем не могли там проживати.
Вказував, що зараз в квартирі проживає відповідач по справі та їх донька. Оскільки відповідачка не бажає зробити добровільний розподіл спільно нажитого ними майна, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів. 
Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд: визнати спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 .
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано об`єктом спільної сумісної власності подружжя квартиру АДРЕСА_2 .
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 .
Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 .
Рішення суду обґрунтоване тим, що спірне майно придбано у період спільного життя подружжя за спільні кошти і підлягає поділу.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2022 року та ухвалити нове рішення, застосувати строки позовної давності та повністю відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.
Скаржник зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та таким, що винесено з порушенням норм матеріального права.
В апеляційній скарзі вказує, що судом першої інстанції не вірно застосовано практику Верховного Суду, справу розглянуто поверхнево, не вивчено всі важливі обставини справи, не застосовано строки позовної давності.
Підставами для відмови у задоволенні позовної заяви зазначає: пропущення строку звернення до суду позивачем; наявність факту добровільного поділу спільного майна подружжя; продаж позивачем своєї частини майна, що ним не заперечується; відсутність порушеного права позивача; неможливість встановлення обставин та часу порушення права позивача і факту існування такого порушення.
Вважає, що претензій у позивача до неї про поділ майна не було, оскільки вони мирно і порівну його поділили. Такі претензії з`явились у позивача лише після звернення відповідача з позовом про стягнення аліментів на утримання доньки.
На думку апелянта, строк позовної давності має рахуватися з моменту набрання рішенням про розірвання шлюбу законної сили, тобто з 28 грудня 2010 року.
Також вказує, що суд першої інстанції не врахував наявності іншого спільного майна подружжя, крім спірної квартири, зокрема квартири за адресою: АДРЕСА_3 , автомобіля Honda Civic та гаража в кооперативі Зірочка, що по вул. Одеській.
Вважає неправдивими свідчення позивача щодо того, що кошти від продажу гаража, який є спільною власністю подружжя, їх син віддав апелянту в рахунок сплати комунальних послуг, оскільки син не був власником даного гаража, а тому не мав права ним розпоряджатися, в тому числі продавати.
Відхилення судом клопотання відповідача про відкладення розгляду справи вважає порушенням засад змагальності сторін, оскільки вона не мала можливості надати пояснення по справі.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Заслухавши представника позивача – адвоката Солодкову С.І., яка з`явилась в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне.
Інші учасники справи,належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, що відповідно до статті 372 ЦПК не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що з 11 липня 1992 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 грудня 2010 року розірвано.
В шлюбі народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними свідоцтвами, де батьками дітей записано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Під час спільного проживання у шлюбі, ведення спільного господарства, за спільні кошти, сторонами, як подружжям, на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого на товарній біржі «Українська біржа нерухомості» 20 березня 1998 року за № 126-2, набуто трикімнатну квартиру, загальною площею 63,7 кв.м, житловою – 40,3 кв.м. Станом на 01 січня 20013 року право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано у Черкаському обласному бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_2 .
Згідно із відповіддю Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради № 20773-01-10 від 01 листопада 2018 року за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані наступні особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 01 квітня 1998 року по час видачі довідки; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 03 грудня 2014 року по час видачі довідки; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 26 березня 2013 року по час видачі довідки.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції правильно застосувавши відповідні положення ЦК України та СК України, встановив, що квартира АДРЕСА_2 , є спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
Оскільки матеріали справи не містять доказів встановлення часток кожного із подружжя у спільному майні, суд прийшов до вірного переконання щодо рівності часток сторін у праві власності на вказану квартиру та наявності підстав для визнання за сторонами права власності по 1/2 частині спірної квартири.
Посилання скаржниці на наявність іншого спільного майна подружжя, зокрема, квартири АДРЕСА_4 , автомобіля Хонда Цивік та гаражу в кооперативі «Зірочка», не є предметом розгляду даної справи, оскільки зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 не пред`явлено.
Твердження в апеляційній скарзі про пропущення позивачем строку позовної давності є безпідставними, оскільки як правильно вказано судом першої інстанції, відлік строку позовної давності при поділі майна подружжя слід рахувати з моменту порушення права одного із співвласників іншим, а не із часу розірвання шлюбу.
Твердження відповідача про наявність факту добровільного поділу спільного майна подружжя не підтверджені відповідними доказами, тому також є безпідставними.
Посилання скаржниці на відсутність порушеного права позивача спростовуються її запереченнями проти позовних вимог та апеляційною скаргою, що свідчить про наявність між сторонами спору щодо належності спірної квартири до спільного майна подружжя.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення в оскаржуваній частині, тому воно зміні чи скасуванню не підлягає.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2020 року – без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2020 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.

Судді

Повний текст постанови складений 25 серпня 2022 року.