ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2685/22 Справа № 932/3893/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кудрявцева Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2022 року                                                                м. Дніпро 
       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Пищиди М.М.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу №63 «Проектувальник», про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-
                                         В С Т А Н О В И Л А:
       У травні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Житлово-будівельного кооперативу №63 «Проектувальник», про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.
       В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 16.11.2020 року ОСОБА_1 стала власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів №1456, виданого 16.11.2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Римською А.В. 
       У тому ж місяці до позивача стали надходити квитанції ЖБК №63 про сплату комунальних послуг, з яких стало відомо, що за попередніми власниками рахується борг по сплаті за комунальні послуги у розмірі 130 072 грн. 69 коп. 
       Квитанції за листопад, грудень 2020 року та січень 2021 року надходили з зазначенням «гр. Пічкур», а квитанції за лютий та березень 2021 року надходили з зазначенням «гр. ОСОБА_1 ». 
       Таким чином, будучи обізнаним про зміну власника квартири відповідач не припинив включати у квитанції окремою графою суму боргу попередніх власників, додаючи цю суму у графу «до сплати». При неодноразовому зверненні до голови ЖБК №63 з інформуванням про безпідставність нарахування їй боргу попередніх власників та з проханням його списання, остання ніяким чином не реагує та продовжує включати у квитанції зазначену суму боргу. 
       У зв`язку з вищенаведеним позивач просила суд визнати неправомірними дії ЖБК №63 «Проектувальник» щодо нарахування ОСОБА_1 заборгованості за комунальні послуги у розмірі 130 072 грн. 69 коп., що виникла з вини попередніх власників квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за період часу до 16 листопада 2020 року; зобов`язати ЖБК №63 «Проектувальник» не нараховувати ОСОБА_1 заборгованість за комунальні послуги у розмірі 130 072 грн. 69 коп., що виникла з вини попередніх власників квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за період часу до 16 листопада 2020 року, та не включати такий борг до суми заборгованості ОСОБА_1 за комунальні послуги в майбутньому.
       Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу №63 «Проектувальник», про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії – відмовлено.
       Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
       В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.
       Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
       Судом першої інстанції встановлено, що 16.11.2020 року ОСОБА_1 стала власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів №1456, виданого 16.11.2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Римською А.В.
       Будинок АДРЕСА_2 знаходиться на балансі Житлово-будівельного кооперативу №63 «Проектувальник».
       З квитанції про сплату комунальних послуг від ЖБК №63 «Проектувальник» вбачається про наявність непогашеної заборгованості за комунальні послуги перед відповідачем в розмірі 130 072 грн. 69 коп. по вищевказаній квартирі.
       Встановлено, що заборгованість виникла за часів попередніх власників квартири.
       Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, оскільки такий спосіб захисту, як скасування нарахованої заборгованості за житлово-комунальні послуги та зобов`язання не нараховувати борги попередніх власників не передбачені законом.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
       Відповідно до змісту ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.
       Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
       Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
       Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.
       Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.
       Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
       Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
       Квитанція про сплату комунальних послуг від ЖБК №63 «Проектувальник» є лише доказами по справі, тому оскарження відомостей викладених у ньому, не призводить до ефективного способу захисту.
       Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.
       При цьому, поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.
       Таку правову позицію висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 800/559/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 9901/152/18 та від 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18, від 06 лютого 2019 року у справі № 522/12901/17-ц.
       Матеріали справи свідчать, що відповідач не звертався до суду з позовом до споживача про стягнення збитків, завданих його протиправними діями.
       За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
       Таким чином, обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування вказаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.
       Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
       Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2021 року - залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.
       Судді: