УХВАЛА
26 травня 2022року
м. Київ
справа № 545/2977/19
провадження №51-1497ск22
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 08 грудня 2021 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 21 лютого 2022 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), касаційний суд дійшов висновку, що  скаргу подано без додержання вимог вказаної статті.
Так, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.
У поданій скарзі захисником не наведено в аспекті приписів статей 412, 413,                   414 КПК у їх взаємозв`язку допущення судами обох інстанцій таких порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судових  рішень.
В касаційній скарзі захисник наводить лише доводи, зміст яких стосується невідповідності висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду та правової оцінки доказів, наданої судами першої та апеляційної інстанцій, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом касаційної перевірки.
Також касаційна скарга має містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.
Такі вимоги мають узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 436 КПК, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Як убачається з вироку суду першої інстанції, ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ст. 395 КК і визначено остаточне покарання за правилами статей 70, 72 КК.
У касаційній скарзі захисник, ставлячи вимогу про виключення ч. 3 ст. 185 КК з пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення, не конкретизує на підставі якої норми закону слід  закрити провадження в цій частині.
Не вказує захисник на конкретні норми закону, які були порушені  судами першої та апеляційної інстанцій, у тому числі і щодо допустимості доказів зібраних у справі і досліджених судом, та як це вплинуло на законність оскаржуваних рішень . 
Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд 
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 08 грудня 2021 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 21 лютого 2022 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху й надати йому строк для усунення вказаних недоліків упродовж десяти днів з дня отримання копії даної ухвали.
Роз`яснити захиснику, що у разі неусунення цих недоліків в установлений строк касаційну скаргу буде йому повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                              ОСОБА_2                          ОСОБА_3