Ухвала
 
25 липня 2022 року
місто Київ
 
справа № 454/2124/18
провадження № 61-6736ск22
 
Верховний Суд, який діє у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області
на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 лютого 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 06 червня 2022 року
у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області та начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області Луцишина Ігоря Ярославовича про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсацію моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
І. ФАБУЛА СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивачів
ОСОБА_1 у липні 2018 року звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області та начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області Луцишина І. Я., у якому просив:
- визнати незаконним та скасувати наказ від 27 червня 2018 року № 232 про звільнення його з посади завідувача сектору організаційної роботи та документообігу Червоноградського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області;
- поновити його на посаді завідувача сектору організаційної роботи та документообігу Червоноградського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області;
- стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 179 419, 44 грн;
- стягнути солідарно з відповідачів на його користь 50 000, 00 грн на відшкодування моральної шкоди.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням від 16 лютого 2021 року Сокальський районний суд Львівської області частково задовольнив позов  ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області.
Суд визнав незаконним та скасував наказ Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області від 27 червня 2018 року № 232 про звільнення ОСОБА_1 з посади завідувача сектору організаційної роботи та документообігу Червоноградського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області.
Поновив ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору організаційної роботи та документообігу Червоноградського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області.
Стягнув з Управління виконавчої дирекції Фонду Соціального страхування України у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 179 419, 44 грн.
Стягнув з Управління виконавчої дирекції Фонду Соціального страхування України у Львівській області на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди у розмірі 10 000, 00 грн.
Відмовив у стягненні з начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області Луцишина І. Я . на користь ОСОБА_1 компенсації моральної шкоди.
Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середньої заробітної плати за один місяць у розмірі 5 674, 00 грн звернув до негайного виконання. Здійснив розподіл судових витрат.
Постановою від 06 червня 2022 року Львівський апеляційний суд частково задовольнив апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області, рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 лютого 2021 року в частині стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу та в частині стягнення судового збору змінив.
Суд стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 169 717, 94 грн.
Здійснив розподіл судових витрат. В іншій частині рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 лютого 2021 року залишив без змін.
ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області 15 липня 2022 року із застосуванням засобів поштового зв`язку направило до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 лютого 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 06 червня 2022 року в частині визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та стягнення судового збору, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Визначення заявником підстав касаційного оскарження
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.
Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить виклад підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.
Заявник, вважаючи на те, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права, як підстави касаційного оскарження наведених судових рішень визначив те, що:
-                  (1) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду 04 квітня 2018 року у справі № 176/2597/15-ц (провадження № 61-4960св18), від 26 вересня 2018 року у справі № 504/3684/15-ц (провадження № 61-43155ск18), від 18 вересня 2019 року у справі 676/2241/16-ц (провадження № 61-12169св18), де визначено порядок застосування статті 49-2 КЗпП України;
-                  (2) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 175/1180/17, від 26 червня 2019 року у справі № 761/2096/17, від 25 вересня 2019 року у справі № 676/1679/18, від 16 червня 2020 року у справі № 462/30317, від 30 червня 2020 року у справі № 161/601/16-ц, від 23 грудня 2020 року у справі № 285/4227/18, згідно з якими посада жінки, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не є вакантною і прийняття працівників на таку посаду можливе лише за строковим трудовим договором на період до виходу з відпустки для догляду за дитиною основного працівника;
-                  (3) суди першої та апеляційної інстанцій неповно з`ясували обставини, що мають значення для розгляду справи.
Отже, серед підстав касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції заявник зазначив ті підстави, які згадані у пункті 1 частини другої статті 389 ЦПК України, що свідчить про виконання ним вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги
IІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України.
Суд не встановив наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Сокальського районного суду Львівської області цивільну справу № 454/2124/18 за позовом  ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області та начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області Луцишина Ігоря Ярославовича про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсацію моральної шкоди.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.
Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                            С. О. Погрібний

                                                                                                                      І. Ю. Гулейков

                                                                                                                      О. В. Ступак