ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/8962/21                                                                               Суддя першої інстанції: Рідзель О.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  19 липня 2022 року                                                                                            м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          головуючого судді          - Пилипенко О.Є.  
          суддів                              - Глущенко Я.Б. та Черпіцької Л.Т.,
          при секретарі                     - Ткаченко В.В., 
          розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Латагроінвест» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2021 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Латагроінвест» звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 22.06.2021 року № 0050530705, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 101  186 грн.  
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач - Головне управління ДПС у Черкаській області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права. 
13 липня 2022 року, від Товариства з обмеженою відповідальністю «Латагроінвест» до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого, позивач повністю заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою, наголошує, що усі податкові накладні зареєстровані постачальниками в Єдиному реєстрі податкових накладних, а це в свою чергу є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться  до податкового кредиту (абз.2 п. 201.10 ст. 201 ПК України).
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини між позивачем та його контрагентами - ТОВ «АП Сек`юріті», ТОВ «Апелла Консалт», ТОВ «Золотий Світанок (Агро)», ТОВ «Агропросперіс» оформлені належним чином, тобто їх реальність підтверджується належно складеними первинними бухгалтерськими документами, у зв`язку з чим спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню. 
Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.
Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Латагроінвест» зареєстрований юридичною особою з 22.08.2006 року (код ЄДРПОУ 34323974).
Службовими особами ГУ ДПС у Черкаській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за лютий 2021 року від`ємного значення ПДВ, у т.ч. заявленого відшкодування з бюджету.
Результати перевірки оформлені актом від 20.05.2021 року №3680/23-00-07-0505/34323974 (далі акт перевірки).
Згідно з висновками акту перевірки ГУ ДПС у Черкаській області встановлено порушення позивачем вимог:
- п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198 ПК України, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що враховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в сумі 101186,00 грн.
На підставі висновків вищевказаного акту перевірки відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення від 22.06.2021 року №0050530705, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за лютий 2021 року на 101186,00 грн.
Вважаючи вищевказане податкове повідомлення - рішення протиправним, позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу (підпункт 14.1.181 пункт 14.1 статті 14 ПК України).
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а)    придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г)    ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Абзац перший пункту 198.2 цієї статті передбачає, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. 
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Абзацом першим пункту 198.6. статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу, а згідно абзацу третього цього пункту податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Пункт 200.4 вказаної статті визначає, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 201.3 статті 201 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Згідно з п.201.4 ст.201 ПК України податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов`язань продавця.
Пункт 201.8 вказаної статті передбачає, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.
Відповідно до першого та другого абзаців пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
З наведених законодавчих положень випливає, що обов`язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит та зменшення оподатковуваного доходу на суму валових витрат є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку (зокрема, податковими накладними). При цьому, як відомості, що містяться у податкових накладних, так і дані первинних документів, що складаються при здійсненні господарської операції та подаються платником до контролюючого органу, мають відповідати установленим вимогам та містить достовірну інформацію про обставини, з якими законодавство пов`язує реалізацію права платника на податкову вигоду.
Відмова в отриманні податкової вигоди за наявності у документах платника недостовірних та суперечливих відомостей є податковим ризиком. У цілях підтвердження обґрунтованості заявлених податкових вигод має бути встановлений їх об`єктивний предметний зв`язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої економічної діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність первинних документів, у тому числі й відносно учасників та умов господарських операцій.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі - Закон України № 996-XIV) первинний документ - це документ, що містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Статтею 9 Закону України №996, визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Вони повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Водночас, ст.4 Закону України №996-XIV встановлений принцип превалювання сутності над формою, тобто, операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.
Обов`язковими реквізитами первинних документів відповідно до п.2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, є: назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Згідно з пунктами 2.15-2.16 Положення забороняється приймати до виконання первинні бухгалтерські документи на операції, що суперечать законодавчим актам.
Як вбачається із матеріалів справи, 04.01.2021 року, між ТОВ «АП Сек`юріті» та позивачем укладено договір №3-ЗП-АПС на абонентські послуги з питань організації та управління безпекою.
На підтвердження виконання вищевказаного договору та реальності операцій надані акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28.02.2021 року №71 на суму 24624,00 грн., (у т.ч. ПДВ 4104,00 грн.), від 31.01.2021 року №14 на суму 24624,00 грн., (у т.ч. ПДВ 4104,00 грн.).
Вказані акти містять опис наданих послуг, зокрема: верифікація кандидатів на посади АПК; верифікація контрагентів АПЗ; верифікація об`єктів, які передані під охорону на АПЗ; здійснення контрольних функцій у бізнес процесах (інвентаризація, контроль пересування транспорту, контроль палива тощо);здійснення контрольно-профілактичних функцій, організація технічного захисту об`єктів охорони; перевірка роботи охорони, останні скріплені електронними цифровими підписами керівників.
Оплата придбаних послуг підтверджується платіжними дорученнями від 05.01.2021 року №3180 на суму 24624,00 грн. та від 02.02.2021 року №3287 на суму 24624,00 грн.
Крім того, 04.01.2021 року між ТОВ «Апелла Консалт» та позивачем укладено договір №3-ЗП-АК на абонентську юридичну допомогу.
На підтвердження виконання вищевказаного договору та реальності операцій надані акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28.02.2021 року №98 на суму 24624,00 грн., (у т.ч. ПДВ 4104,00 грн.), від 31.01.2021 року №40 на суму 24624,00 грн., (у т.ч. ПДВ 4104,00 грн.).
Вказані акти містять опис наданих послуг, зокрема: ведення та супроводження бази даних по об`єктах нерухомості; здійснення контрольних функцій у бізнес процесах (перевірка діяльності, аудит, фінансовий облік); організація технічного забезпечення охоронних процесів; підтримка і реагування на звернення «Лінія довіри»; проведення контрольних функцій з питань інформаційної безпеки ведення та супроводження бази даних по оренді землі; здійснення контрольних функцій у бізнес процесах щодо питань обліку земельного банку; проведення обміру площі поля. Вказані акти скріплені електронними цифровими підписами керівників.
Оплата придбаних послуг підтверджується платіжними дорученнями від 05.01.2021 року №3189 на суму 24624,00 грн. та від 02.02.2021 року №3309 на суму 24624,00 грн.
Також, 04.01.2016 року між ТОВ «Агропросперіс» та позивачем укладено договір №5-АП/ЗС про надання абонентських послуг.
На підтвердження виконання вищевказаного договору та реальності операцій надані акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28.02.2021 року №141 на суму 162309,00 грн., (у т.ч. ПДВ 27051,50 грн.), від 31.01.2021 року №40 на суму 162309,00 грн., (у т.ч. ПДВ 27051,50 грн.).
До вказаних актів складені та підписані сторонами правочину додатки із переліком договорів, розроблених та погоджених юридичним підрозділом протягом січня-лютого 2021 року, зокрема, щодо оренди землі, техніки, її обслуговування тощо, вказані акти скріплені електронними цифровими підписами керівників.
Оплата придбаних послуг підтверджується платіжними дорученнями від 05.01.2021 року №3188 на суму 162309,00 грн. та від 02.02.2021 року №3308 на суму 162309,00 грн.
01.01.2018  року між ТОВ «Золотий Світанок (Агро)» та позивачем укладено договір №03/01/2018 про надання абонентських послуг.
На підтвердження виконання вищевказаного договору та реальності операцій надані акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28.02.2021 року №11 на суму 76666,67 грн., (у т.ч. ПДВ 15333,33 грн.), від 31.01.2021 року №4 на суму 76666,67 грн., (у т.ч. ПДВ 15333,33 грн.).
До вказаних актів складені та підписані сторонами правочину додатки із переліком наданих послуг протягом січня-лютого 2021 року, акти скріплені електронними цифровими підписами керівників.
Оплата придбаних послуг підтверджується платіжними дорученнями від 03.03.2021 року №3566 на суму 90000,00 грн. та від 02.02.2021 року №3280 на суму 92000,00 грн.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно доводів апеляційної скарги, підставою для відмови на включення податку на додану вартість до складу податкового кредиту позивача по вказаним вище контрагентам є, на переконання контролюючого орану, дефектність первинних документів, а саме: деякі Акти здачі - приймання робіт та додатки до Актів здачі - приймання робіт не містять: дати і місця складання. Зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійснення господарської операції. 
Проте колегія суддів вважає такі доводи контролюючого органу необґрунтованими, з огляду на те, що згідно наявних у матеріалах справи Актів здачі - прийнятті робіт (надання послуг) та Додатків до них (про що також вказано у Акті перевірки), вказано що саме слід вважати під «абонентськими послугами» для кожного з договорів, вказані Акти підписані електронними цифровими підписами, вказано одиницю виміру та кількість, місять позначки ФІО осіб, ЕЦП якими було підписано відповідні Акти (в той час у верхній частині актів вказано посади даних осіб).
Крім того, стосовно доводів відповідача про дефектність первинних бухгалтерських документів в контексті повноти зазначеної інформації, судом першої інстанції було віно враховано висновки Верховного Суду у постанові від 29 березня 2018 року у справі №825/1391/17, відповідно до яких з метою податкового обліку господарські операції можуть оформлюватися будь-якими первинними документами, зміст яких відповідає вищенаведеним вимогам податкового законодавства, та складення яких відповідає законодавчо установленим вимогам щодо оформлення такої операції або звичаєвій практиці. При цьому, ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлена. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені. Власне відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг та окремих позицій у первинних облікових документах, які не впливають на зміст господарської операції, не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій. Окрім того, за своїм економіко-юридичним змістом послуга являє собою діяльність, результати якої не мають матеріального виразу, а реалізуються та споживаються у процесі її здійснення. Виходячи зі специфіки послуги як предмета господарської операції, акт наданих послуг з переліком фактично поставлених послуг за напрямами, вказаним в договорі, є достатнім доказом, що підтверджує факт виконання такої господарської операції.
У той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю (висновки Верховного Суду у постанові від 08.05.2018 у справі №814/937/15).
З урахуванням викладеного, колегія суддів наголошує, що наявні в матеріалах справи первинні документи бухгалтерського та податкового обліку підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами. Зазначені документи, складені за результатами проведених операцій та з дотриманням вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», статті 44, статті 201 Податкового кодексу України, пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за № 168/704) і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою. 
Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року - без змін. 
Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -  
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області - залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя:                                                                       О.Є.Пилипенко 

Суддя:                                                                                 Я.Б.Глущенко       

                                                                                                    Л.Т.Черпіцька           

Повний текст виготовлено 19 липня 2022 року.