Справа № 351/2337/19 
Провадження № 22-ц/4808/13/22 
Головуючий у 1 інстанції Собко  В. М. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2022 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої                        Томин О.О.,
суддів:                                Максюти І.О., Пнівчук О.В.,
за участю секретаря        Петрів Д.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Снятинського районного суду, ухвалене суддею Собком В.М. 20 липня 2021 року в м. Снятині у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,
в с т а н о в и в:
У жовтні 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 16.03.2019 року приблизно о 12:00 годині відповідач, керуючи автомобілем марки «Hyundai Santa Fe» д.н.з. НОМЕР_1 , автодорогою Н-10 Чернівці-Оршівці 210 км. в с. Дубівці Кіцманського району Чернівецької області на перехресті зі сторони с. Шипинці, виконуючи поворот ліворуч, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем «VolksWagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача - ОСОБА_2 , який рухався в протилежному напрямку.
На місці ДТП на відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення, серії БД №226385 від 16.03.2019 року за порушення вимог п. 10.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
03.09.2019 року постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області по справі №718/813/19 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
В результаті зазначеного ДТП згідно Висновку експерта №54-05-19 від 27.05.2019 року власнику автомобіля «Wolksvagen Passat», тобто позивачу ОСОБА_2 , було завдано матеріальних збитків на суму 455488,21 грн.
Протягом тривалого часу у зв`язку з пошкодженням автомобіля позивачеві довелося самостійно шукати кошти для його ремонту, через що він тривалий час не міг вночі спокійно спати, сімейний бюджет довелося спрямувати на непередбачувані витрати. Це все спричинило виникнення пригніченого стану. Від такого стану та нецільового використання сімейних коштів постраждали крім самого позивача і члени його родини, родичі, що призвело до розладу стосунків у його родині.
Також під час ДТП у автомобілі ОСОБА_2 на передньому пасажирському сидінні знаходилась його дружина - позивач ОСОБА_3 , яка внаслідок ДТП зазнала тілесних ушкоджень у вигляді закритої травми поперекової ділянки, забою лівої нирки, закритої черепно-мозкової травми та забою головного мозку. З 22.03.2019 року по 12.04.2019 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні у Снятинській ЦРЛ.
Цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди на момент ДТП була застрахована у страховій компанії ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП».
27.09.2019 року позивач отримав страхове відшкодування в сумі 91000 грн. Отже матеріальні збитки були частково погашені страховою компанією і на сьогодні становлять 373488 грн. 21 коп.
З огляду на наведене позивачі просили суд тягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 373488,21 грн. та моральну шкоду в розмірі 50000 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 компенсацію моральної шкоди в розмірі 70000 грн. та понесені судові витрати.
Рішенням Снятинського районного суду від 20 липня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 373488,21 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 40000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в рівних частках судові витрати в сумі 4934,89 грн. В решті позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1  – адвокат Гордєєв В.В. подав апеляційну скаргу.Вважає дане рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушення норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, посилався на висновок експерта, проте такий був складений за відсутності та без повідомлення ОСОБА_1 , що унеможливлювало подачу ним будь-яких заперечень до переліку пошкоджених деталей та до змісту висновку. Тому даний висновок експерта не може бути належним та допустимим доказом визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля внаслідок ДТП. До подібного висновку дійшов Верховний Суд у справі №203/3079/15-ц.
Вважає, що матеріалами справи підтверджено, що огляд транспортного засобу позивача представником страховика був здійснений у встановлені законом строки. Натомість висновок експерта, обраного позивачем, не може бути прийнятий судом як належний доказ, оскільки ДТП відбулося 16 березня 2019 року, а огляд транспортного засобу проведений експертом лише 27 травня 2019 року. За цей період автомобіль міг мати інші пошкодження, не пов`язані з ДТП, однак, суд позбавлений можливості самостійно перевірити вказані обставини. Згідно висновку Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі №201/1001/14/15-ц висновок товарознавчого дослідження, складений через тривалий час після настання страхового випадку не може бути прийнято при визначенні розміру заподіяних збитків.
Також зазначає, що у вказаному експертному висновку вартість відновлювального ремонту та матеріальний збиток зазначено станом на дату виконання експертизи, в той час як вказані розрахунки повинні були бути здійсненні на момент ДТП, як у аварійному сертифікаті.
У додатку 5 до висновку експерта наявні роздруківки із Інтернет ресурсів про ринкову вартість ідентичних транспортних засобів, які не містять будь-якої достовірної інформації про комплектацію автомобіля, дату оголошення про продаж, номерного знаку, за допомогою якого його можна ідентифікувати та перевірити довіреність. Експертом неправомірно взято до уваги відомості з мережі Інтернет в той час, як такі дані повинні були бути отримані з бюлетеня автотоварознавця. Більше того, щоб штучно завищити ринкову вартість транспортного засобу до ДТП експертом двічі взято до уваги вартість одного і того ж транспортного засобу з мережі Інтернет. Крім того, у ремонтній калькуляції експертом зазначено, що вартість робіт становить 350 грн./год., в той час як згідно самого висновку експерта та Бюлетеня автотоварознавця їх вартість становить 250 грн./год. Тому сума збитку є необґрунтовано завищена.
Також якщо для відновлення пошкодженого в ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин на нові, відшкодуванню підлягає не повна їх вартість, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. Однак експертом безпідставно зазначено, що такий коефіцієнт дорівнює нулю.
Зазначає, що позивач спершу погоджувався з висновком аварійного комісара щодо суми відшкодування шкоди та отримав таке відшкодування від страхової компанії. Відтак стягнення витрат на оплату пізніше замовленого експертного дослідження є неправомірним.
Вважає, що вказаних доводів представника відповідача судом не перевірено, в судовому рішенні не спростовано. Судом першої інстанції не роз`яснено право сторонам на заявлення клопотання про призначеної повторної автотоварознавчої експертизи.
Крім того, позивачем не доведено оплату послуг евакуатора та спричинення позивачам моральної шкоди.
З огляду на наведене просить скасувати рішення Снятинського районного суду від 20 липня 2021 року та ухвалити нове, яким в позові відмовити.
В судове засідання апеляційного суду, призначене за їх заявою в режимі відеоконференції, апелянт та його представник не з`явивлися, причини неявки суду не повідомили, повідомлялися про час та місце слухання справи належним чином.
Позивачі щодо задоволення апеляційної скарги заперечили, просили рішення суду залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 16.03.2019 року о 12 год. 00 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Hyundai Santa Fe» д.н.з. НОМЕР_1 , автодорогою Н-10 Чернівці-Оршівці 210 км. в с. Дубівці Кіцманського району Чернівецької області на перехресті зі сторони с. Шипинці, виконуючи поворот ліворуч, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем «VolksWagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в протилежному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, а позивач ОСОБА_3 - тілесні ушкодження. Тим самим відповідачем порушено вимоги п.п. 10.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.
Постановою Кіцманського районного суд Чернівецької області від 03.09.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Адміністративну справу закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (т. 1, а.с. 7).
Згідно копії Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1740 ОСОБА_3 перебувала на лікуванні в Снятинській ЦРЛ з 22.03.2019 року по 12.04.2019 року із діагнозом: закриті тупі травми поперекової ділянки, забій лівої нирки, закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку (т. 1, а.с. 8).
За змістом копії Свідоцтва про реєстрацію т/з CXМ227944 власником «VolksWagen Passat», д.н.з.  НОМЕР_2 є  ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 26).
Відповідно до Квитанції до прибуткового касового ордера №16.03 від 16.03.2019 року  ОСОБА_2 було оплачено 3500,00 грн. послуг евакуатора с. Дубівці – Снятинський р-н, с. Тучапи (т. 1, а.с. 10).
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Hyundai Santa Fe» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 застрахована у ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» на підставі та умовах Договору добровільного страхування наземного транспорту №202-1-6597800/18ЧР від 26.12.2018 року за Полісом від 26.12.2018 року АМ/6597800 (т. 1, а.с. 125, 126).
Відповідно до копії Аварійного сертифікату №28/05/19 від 06.05.2019 року, складеного на замовлення АТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП», ринкова вартість «VolksWagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 на момент пошкодження, в тому числі ПДВ 20%, становить 283642,74 грн.; вартість відновлювального ремонту – 309185,45 грн.; значення коефіцієнта фізичного зносу складників – 0,4892; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу на замінні складники – 173128,47 грн. Дата оцінки – 28.03.2019 року (т. 1, а.с. 130-153).
Згідно Висновку експерта №54-05-19 автотоварознавчої експертизи про вартість відновлювального ремонту та вартість матеріального збитку, складеного судовим експертом ФОП ОСОБА_4 27.05.2019 року на замовлення позивача ОСОБА_2 , матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «VolksWagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження під час ДТП 16.03.2019 року, станом на дату виконання експертизи складає 455488 грн. 21 коп. Вартість відновлювального ремонту даного автомобіля, пошкодженого під час ДТП 16.03.2019 року, станом на дату виконання експертизи складає 455488 грн. 21 коп. (т. 1, а.с. 16-50).
Згідно Квитанції №969350 від 27.05.2019 року  ОСОБА_2 оплачено 5500,00 грн. ФОП ОСОБА_4 за висновок експерта (т. 1, а.с. 9).
Встановлено також, що згідно копії Договору про врегулювання страхового випадку №0864/19 від 26.09.2019 року, виписки з рахунку  ОСОБА_2 по заявленому страховому випадку згідно Повідомлення про випадок вх. №1804 від 21.03.2019 року ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» виплачено останньому 91000,00 грн. страхового відшкодування за мінусом франшизи. Зазначено, що з моменту виплати даного відшкодування ОСОБА_2 за заявленим даним страховим випадком майнових та інших претензій до ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» мати не буде (т. 1, а.с. 11, 12).
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у разі недостатньої страхової виплати для повного відшкодування завданої шкоди відповідач як винна в ДТП особа зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, включаючи витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання власника чи місця здійснення ремонту на території України. Позивач надав суду достатньо доказів на підтвердження своїх вимог про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої адміністративним правопорушенням і такі є належними, допустимими, достовірними та достатніми. При цьому суд взяв за основу Висновок експерта №54-05-19 від 27.05.2019 року, оскільки судовий експерт при його виготовленні був ознайомлений з кримінальною відповідальністю за видачу завідомо неправдивого висновку, є сертифікованим спеціалістом в даній галузі, а його висновок є більш повним та обґрунтованим. Що стосується позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, то враховуючи обставини справи та керуючись принципом справедливості, розумності та реальності, суд вважав за можливе розмір моральної шкоди зменшити для позивача ОСОБА_2 з 50000 грн. до 10000 грн., та для позивача ОСОБА_3 з 70000 грн. до 40000 грн.
Апеляційний суд погоджується із такими висновками з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (стаття 5 ЦПК України).
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до частин першої, четвертої, п`ятої, восьмої статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Частинами 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).
Відповідно до статті 28 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого, належить, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.
У статті 29 вказаного Закону зазначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Згідно вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Судом встановлено, що розмір матеріального збитку, завданого позивачу пошкодженням його автомобіля, та вартість його відновлювального ремонту становить 455488,21 грн., що підтверджується Висновком експерта №54-05-19 автотоварознавчої експертизи про вартість відновлювального ремонту та вартість матеріального збитку, складеного судовим експертом ФОП ОСОБА_4 27.05.2019 року на замовлення позивача ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 16-50).
При цьому ринкова вартість автомобіля на момент виконання експертизи становить 480328,65 грн. і є більшою від витрат на відновлювальний ремонт, отже такий ТЗ не може вважатися фізично знищеним.
Встановлено також, що АТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» виплатила позивачу узгоджену з ним суму страхового відшкодування в межах страхової суми за мінусом франшизи в розмірі91000,00 грн. (т. 1, а.с. 11, 12).
Витрати позивача на послуги евакуатора в сумі 3500,00 грн. підтверджуються наявною в матеріалах справи Квитанцією до прибуткового касового ордера №16.03 від 16.03.2019 року (т. 1, а.с. 10).
Таким чином висновки суду першої інстанції про те, що з відповідача на користь ОСОБА_2  підлягає стягненню матеріальна шкода за мінусом виплаченого відшкодування страховою компанією, та витрати на евакуацію пошкодженого автомобіля з місця ДТП і на складення експертного висновку відповідають наведеним нормам права та встановленим обставинам справи.
Що стосується посилань апелянта на те, що Висновок №54-05-19 автотоварознавчої експертизи від 27.05.2019 року не може бути належним та допустимим доказом визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля внаслідок ДТП, оскільки складений через два місяці після ДТП, за відсутності та без повідомлення ОСОБА_1 , що унеможливлювало подачу ним будь-яких заперечень до переліку пошкоджених деталей та до його змісту, то слід зазначити наступне.
Так, механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092 (далі - Методика).
Пунктом 2.3 Методики передбачено, що вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.
Відповідно до пункту 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.
Фактично не погодившись із визначеним страховою компанією розміром страхового відшкодування, ОСОБА_2 звернувся до експерта з метою визначення реального розміру матеріального збитку в результаті пошкодження його транспортного засобу під час ДТП.
Разом з тим, вищевказані норми права містять не посилання на обов`язкове залучення до проведення експертизи винної в ДТП особи, а заперечуючи проти взяття до уваги судом наданого позивачем експертного висновку, відповідач не надав іншого належного та допустимого доказу на підтвердження своїх заперечень у цій частині позовних вимог.
Частиною першою статті 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Згідно з частиною другою статті 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).
Судом апеляційної інстанції за заявою сторони відповідача ухвалою від 02.02.2022 року було призначено в справі судовуавтотоварознавчу експертизу (т. 2, а.с. 69-73). Однак така ухвала залишена судовим експертом без виконання з огляду на те, що станом на 11.05.2022 року рахунок вартості проведення експертизи відповідачем не був оплачений, експерту не надано відповідь на клопотання про представлення об`єктів для забезпечення огляду та надання додаткових матеріалів для проведення експертизи (т. 2, а.с. 133).
Посилання в апеляційній скарзі на те, що у даній експертизі не врахований коефіцієнт фізичного зносу автомобіля, що складає згідно аварійного сертифікату 0,4892%, не можуть бути прийнятті колегією суддів до уваги, оскільки ним не наведено та не надано належних доказів, що в даному випадку потрібно застосовувати саме коефіцієнт зносу 0,4892%, а як зазначено у Висновку експерта №54-05-19 від 27.05.2019 року, строк експлуатації автомобіля «VolksWagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 становив 6 років і 5 місяців, частина деталей, комплектуючих підлягає заміні, а тому розрахунковий коефіцієнт фізичного зносу становить 0,0.
Також не спростовують висновків суду посилання апелянта на те, що за час з моменту ДТП до огляду транспортного засобу експертом він міг мати інші пошкодження, не пов`язані з ДТП, оскільки згідно вищевказаного експертного висновку особливостей стану досліджуваного автомобіля, що не мають відношення до отриманих у ДТП 16.03.2019 року не виявлено; усі виявлені пошкодження, недоліки автомобіля приймаються такими, що є наслідком ДТП 16.03.2019 року (т. 1, а.с. 21, зворот).
Також експертом зазначено, що у зв`язку із значною різницею між ринковою вартістю досліджуваного КТЗ в «Бюлетені авто товарознавця» №106 2019 року та ринковою вартістю ідентичного КТЗ на ринку України для визначення його ринкової вартості приймалися ціни з інших джерел в іноземній валюті за курсом НБУ на дату оцінки, що не суперечить Методиці в області необхідності використання цінових даних, а тому заперечення апелянта з даного привожу також не заслуговують на увагу. Крім того, судом встановлено, що за офіційним курсом НБУ долар США на дату проведення оцінки (27.05.2019 року) становив 26,47 грн., що навіть менше, ніж на дату ДТП (16.03.2019 року – 26,71 грн.).
Також експерту було відомо про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України (т. 1, а.с. 17).
Таким чином відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування Висновку №54-05-19 автотоварознавчої експертизи від 27.05.2019 року, не спростовано визначений розмір матеріального збитку, а отже не доведено, що розмір матеріального збитку визначено експертним дослідженням неправильно.
Схожі висновки містяться і в постановах Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі №194/986/15-ц (провадження №61-25206св18), від 04.09.2019 року у справі №361/5018/16-ц (провадження №61-22662св18), від 18.03.2021 року у справі №127/11715/19 (провадження №61-3481св20).
Щодо встановленого судом розміру на відшкодування моральної шкоди, то апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Суд першої інстанції, враховуючи обставини ДТП та зібрані у справі докази, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди частково.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про безпідставне стягнення моральної шкоди, оскільки суд дійшов обґрунтованого висновку, що вищевказаною ДТП завдано моральної шкоди позивачам, в тому числі внаслідок тілесних ушкоджень ОСОБА_3 у зв`язку з чим вона була вимушена проходити лікування та реабілітацію, та визначено її розмір, виходячи з принципу розумності та справедливості, ступеню моральних страждань, а також на підставі доказів, що додані позивачами до матеріалів справи.
Отже в цій частині рішення суду теж є законним та обґрунтованим.
У мотивувальній частині судового рішення наведено дані про встановлені обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при частковому задоволенні позову.
Рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстав для його зміни чи скасування апеляційним судом не встановлено.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Снятинського районного суду від 20 липня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча:                                                                О.О. Томин
Судді:                                                                        І.О. Максюта
                                                                               О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 30 червня 2022 року.