ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року 
м. Київ
справа № 810/3809/18
адміністративне провадження № К/9901/12178/19  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Бучик А.Ю.,
суддів: Мороз Л.Л.,  Рибачука А.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Обслуговуючого кооперативу "СВІТ ХОУМ - 2" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року (суддя Лапій С.М.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2019 року (колегія суддів: Мельничук В.П., Земляна Г.В., Лічевецький  І.О.) у справі № 810/3809/18 за позовом Обслуговуючого кооперативу "СВІТ ХОУМ - 2" до Ірпінської міської ради Київської області, треті особи - Приватне підприємство "ДЕМЕТРА ФІЛ", Товариство з обмеженою відповідальністю "СКІФТ", про визнання протиправним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:
Обслуговуючий кооператив "СВІТ ХОУМ - 2" звернувся до  суду з адміністративним позовом до Ірпінської міської ради Київської області, треті особи: Приватне підприємство "ДЕМЕТРА ФІЛ", Товариство з обмеженою відповідальністю "СКІФТ", в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Ірпінської міської ради від 19.05.2016 року № 824-14-VII "Про затвердження проекту землеустрою ПП "ДЕМЕТРА ФІЛ" щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється з обслуговування бази відпочинку на земельну ділянку для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, яка знаходиться в м. Ірпені. вул. Пушкінська, 64/68".
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26.12.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2019,   в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з судовими рішеннями, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, позивачем подано касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що при затвердженні проекту землеустрою відповідачем не враховано обмеження у використанні цієї ділянки, а саме: існування зони радіоактивного забруднення та санітарно-захисної зони. Вказує, що розроблення та затвердження детального плану території під перспективну житлову забуду прямо передбачено генеральним планом, а тому змінювати цільове призначення земельної ділянки по вул. Пушкінській 64/68 м. Ірпінь без цього документу  протиправно. Також вважає, що ОК "СВІТ ХОУМ -2" не було стороною у справі №  911/3721/16, а тому посилання судів на останнє є протиправним.
Ухвалою Верховного Суду від 16.05.2019 відкрито касаційне провадження.
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи та вимоги касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судами встановлено, що рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради народних депутатів від 24.09.1996 № 254/8 Торгівельно-промисловій фірмі "Владі" надано право постійного користування земельною ділянкою під базу відпочинку, піонерський табір Зоряний в існуючих межах без зміни цільового призначення загальною площею 3,6851 га, з них під будівлями - 0,2079 га, під лісами - 3,4772 га в м. Ірпінь по вул. Пушкінська, 64/68.
На підставі зазначеного рішення Торговельно-промисловій фірмі "Владі" видано державний акт серії І-КВ № 003803 від 09.10.1996 на право постійного користування земельною ділянкою площею 3,6851 га для бази відпочинку.
У 1998 році під час реорганізації Торговельно-промислової фірми "Владі" шляхом виділу було створено самостійне Приватне підприємство "Лора" з передачею до його статутного фонду майна і майнових прав.
Згідно з протоколом загальних зборів Торговельно-промислової фірми "Владі" від 20.03.1998 № 7 та акта прийому-передачі від 07.04.1998 фірма передала ПП "Лора" майно піонерського табору "Зоркий" в м. Ірпінь, вул. Пушкінська, 64/68.
Рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 28.03.2000 № 79/9 ПП "Лора" було надано у постійне користування земельну ділянку площею 3,6849 га, в тому числі - 0,6084 га лісовкритих площ і 3,0765 га забудованих земель (землі, що використовують для відпочинку) для обслуговування бази відпочинку в м. Ірпінь по вул. Пушкінська, 64/68, без зміни її цільового використання за рахунок земель Ірпінської міської ради.
На підставі зазначеного рішення ПП "Лора" було видано державний акт серії ІІ-КВ від 08.06.2000 № 001255 на право постійного користування земельною ділянкою площею 3,6849 га для обслуговування бази відпочинку.
Рішенням третьої сесії двадцять четвертого скликання Ірпінської міської ради від 27.06.2002 № 49-3-ХХІV "Про віднесення земель Ірпінського регіону, які обслуговує Бучанська лісогосподарська установа Київського обласного житлово-комунального управління, до земель житлової та громадської забудови", згідно з яким землі, вкриті деревною рослинністю, в межах Ірпінського регіону віднесено до земель житлової та громадської забудови і враховано їх землями запасу.
Зазначене рішення Ірпінської міської ради від 27.06.2002 № 49-3-ХХІV є чинним.
У подальшому рішенням Ірпінської міської ради від 16.06.2005 № 1236-36-ІV було затверджено оцінну вартість земельної ділянки в розмірі 590689,47 грн. та продано ПП "Лора" земельну ділянку площею 3,6849 га в АДРЕСА_1 для обслуговування будівель та споруд бази відпочинку.
На виконання вказаного рішення ради між Ірпінською міською радою та ПП "Лора" 05.10.2005 укладено договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки №        2837, на підставі якого ПП "Лора" набуло право власності на земельну ділянку площею 3,6849 га в АДРЕСА_1 з кадастровим номером 3210900000:01:076:0003.
ПП Лора 26.12.2005 видано державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку серії ЯБ № 515318 для обслуговування бази відпочинку.
Відповідно до рішення засновників ПП "Лора" від 14.03.2008 підприємство було реорганізовано та шляхом виділення із його складу створено ПП "ДЕМЕТРА ФІЛ" і передано до його статутного капіталу приміщення та земельну ділянку площею 3,6849 га в АДРЕСА_1 .
ПП "ДЕМЕТРА ФІЛ" видано державний акт серії ЯЗ № 344225 на земельну ділянку площею 3,6811 га в АДРЕСА_1 для обслуговування бази відпочинку.
Відповідно до плану зонування спірна земельна ділянка віднесена до зони перспективної мішаної житлової забудови середньої поверховості.
Оскільки земельна ділянка зайнята капітальними спорудами, а також відповідно до зонування, згідно генерального плану міста - житлова забудова, ПП "ДЕМЕТРА ФІЛ" звернулося до Ірпінської міської ради із заявою про зміну цільового призначення спірної земельної ділянки.
Рішенням Ірпінської міської ради від 19.05.2016 № 824-14-VII затверджено проект землеустрою та змінено цільове призначення земельної ділянки ПП "ДЕМЕТРА ФІЛ" площею 3,6811 га з обслуговування бази відпочинку на будівництво та обслуговування багатоквартирного житлового будинку .
Право власності на земельну ділянку площею 3,6811 га з кадастровим номером 3210900000:01:076:0003 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку в м. Ірпінь по вул. Пушкінська, 64/68 за ПП "ДЕМЕТРА ФІЛ" зареєстровано 22.06.2016, індексний номер 30151826.
ПП "ДЕМЕТРА ФІЛ" було здійснено поділ земельної ділянки площею 3,6811 га з кадастровим номером 3210900000:01:076:0003 на 2 земельні ділянки: площею 3,1811 га з кадастровим номером   3210900000:01:076:0106 та площею 0,5 га з кадастровим номером 3210900000:01:076:0107.
На підставі договору про право забудови земельної ділянки (договір суперфіцію) від 19.09.2016 № 916 земельну ділянку площею 0,5 га з кадастровим номером 3210900000:01:076:0107 ПП "ДЕМЕТРА ФІЛ" було передано для забудови ТОВ «СКІФТ» (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31515106 від 22.09.2016).
Вважаючи рішення Ірпінської міської ради від 19.05.2016 № 824-14-VII протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що матеріалами справи не доведено порушення Ірпінською міською радою вимог законодавства при прийнятті оскаржуваного рішення № 824-14-VII від 19.05.2016 "Про затвердження проекту землеустрою ПП "Деметра Філ" щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінилось з обслуговування бази відпочинку на земельну ділянку для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, яка знаходиться в АДРЕСА_1 ".
Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист
Конституційний Суд України в рішенні від 01.12.2004 № 18-рп/2004 вказав, що поняття порушене право , за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття охоронюваний законом інтерес . Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття охоронюваний законом інтерес означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
З огляду на вимоги статей 2, 5 КАС України об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-який законний інтерес, а порушений суб`єктом владних повноважень.
Для визначення інтересу як об`єкта судового захисту в порядку адміністративного судочинства, окрім загальних ознак інтересу, він повинен містити й спеціальні, визначені КАС України. Якщо перша група ознак необхідна для віднесення тієї чи іншої категорії до інтересу, то друга - дозволяє кваліфікувати такий інтерес як об`єкт судового захисту в адміністративному судочинстві.
Верховний Суд у своїй практиці неодноразово застосовував критерії, які дозволяють виявити наявність або відсутність охоронюваного законом інтересу в особи, яка звертається за судовим захистом. Судовому захисту в адміністративному судочинстві підлягає законний інтерес, який:
має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання, але виходить за межі суб`єктивного права;
пов`язаний з конкретним матеріальним або нематеріальним благом;
є визначеним. Благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним. У позовній заяві або скарзі особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає;
є персоналізованим (суб`єктивним). Тобто належить конкретній особі - позивачу або скаржнику;
порушений суб`єктом владних повноважень.
Обставинами, що свідчать про очевидну відсутність у позивача законного інтересу (а отже і матеріально-правової заінтересованості), є: 
(а) незаконність інтересу - його суперечність Конституції, законам України, принципам права;
(б) не правовий характер вимог - вимоги не породжують правових наслідків для позивача. Це виключає можливість віднесення спору до «юридичного» відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України; 
(в) встановлена законом заборона пред`явлення позову на захист певного інтересу (наприклад, заборона оскаржувати рішення дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя особою, яка подала скаргу на суддю);
(г) коло осіб, які можуть бути позивачами, прямо визначено законом, і позивач до їх числа не належить (це свідчить про відсутність матеріальної правоздатності);
(д) позивач звернувся за захистом інтересів інших осіб - держави, громади, фізичної або юридичної особи без відповідних правових підстав або в інтересах невизначеного кола осіб.
Законний інтерес може бути захищено судом, якщо позивач вважає, що його законний інтерес, за захистом якого він звернувся до суду: 
а) порушено (щодо протиправних діянь, які мали місце і припинилися) або 
б) порушується (щодо протиправних діянь, які тривають); або 
в) створюються перешкоди для його реалізації (щодо протиправних діянь, які тривають і є перешкодами для реалізації права в теперішньому або в майбутньому часі) або 
г) мають місце інші ущемлення законних інтересів. 
Вказана правова позиція сформована в постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 522/3665/17
При з`ясуванні статусу позивача як «потерпілого», Суд керується практикою, напрацьованою Європейським судом з прав людини. Поняття «потерпілий» має автономне значення (не залежить від національного законодавства) і має значення лише для цілей застосування Конвенції. Водночас, підходи ЄСПЛ мають важливе методологічне значення для розвитку практики національних судів.
Позивач не визначив, з яким конкретним матеріальним або нематеріальним благом пов`язаний його інтерес та що цей інтерес належить саме позивачу. Позивач не обґрунтував свій особистий, безпосередній, індивідуальний інтерес та не вказав яким саме чином спірний акт індивідуальної дії має суттєвий негативний вплив саме на позивача або завдає реальної шкоди.
Таким чином суд касаційної інстанції дійшов висновку, що дії (рішення) суб`єкта владних повноважень, що є предметом розгляду вказаного провадження, не можуть мати негативного впливу на конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси позивача. Це свідчить про відсутність предмету захисту у суді, адже позивачем не визначено права, свободи чи інтересу, які мають бути захищені (поновлені) у судовому порядку, що фактично вказує на безпредметність заявленого позову.
Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі № 522/3665/17 наголошував, що з`ясування матеріально-правової заінтересованості позивача передує розгляду питання щодо правомірності рішення, котре оскаржується. Відсутність матеріально-правової заінтересованості позивача є підставою для відмови у задоволенні позову незалежно від правомірності чи неправомірності оскарженого рішення.
Позивач не визначив, з яким конкретним матеріальним або нематеріальним благом пов`язаний його інтерес та що цей інтерес належить саме позивачу. Позивач не обґрунтував свій особистий, безпосередній, індивідуальний інтерес, а покликається на порушення інтересу територіальної громади, частиною якої він є, і для якої цей інтерес має значення. 
Безпосередньо позивач не є уповноваженим представником територіальної громади або потерпілим від оскаржуваного рішення, оскільки воно не спричинило суттєвого негативного впливу саме на позивача і він не зазнав жодної реальної шкоди.  
Відтак,  судами не встановлено, яким чином рішення відповідача від 19.05.2016 № 824-14-VII  порушує права чи будь-які інтереси позивача.
На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення  підлягають зміні в частині мотивів відмови в задоволенні позову.
Відповідно до частин першої, третьої та четвертої статті 351 КАС України (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом України від 15.01.2020 № 460-IX) підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 354, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Обслуговуючого кооперативу "СВІТ ХОУМ - 2" задовольнити частково.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2019 року змінити в частині мотивів.
В решті судові рішення залишити без змін.
Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                             А.Ю. Бучик

Судді                                                                                                     Л.Л. Мороз

                                                                                                     А.І. Рибачук