Ухвала
 
01 липня 2022 року
м. Київ
справа № 159/6141/19
провадження № 61-5764ск22
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року у справі за позовом підприємства теплових мереж «Ковельтепло» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті комунальних послуг,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2019 року підприємство теплових мереж «Ковельтепло» (далі - ПТМ «Ковельтепло») звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті комунальних послуг.
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області 
від 25 жовтня 2021 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПТМ «Ковельтепло» заборгованість по оплаті комунальних послуг в розмірі 7 660,70 грн та 1 921,00 грн судових витрат.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 29 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, апеляційний суд виходив із того, що заявницею не надано належних доказів на підтвердження її скрутного майнового стану та неможливості сплати судового збору, у зв`язку із чим апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліку, зокрема сплати судового збору.
На виконання вимог ухвали Волинського апеляційного суду від 29 листопада 2021 року ОСОБА_1 повторно звернулась до апеляційного суду із заявою про звільнення її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 жовтня 2021 року.
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 жовтня 2021 року визнано неподаною і повернуто особі, яка її подала.
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що відсутні підстави для звільнення заявниці від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, оскільки надана нею довідка акціонерного товариства «ПриватБанк» про залишок коштів на банківському рахунку станом на 04 листопада 
2021 року не є належним доказом її скрутного майнового стану, при цьому зазначеному доказу вже була надана правова оцінка при постановленні ухвали Волинського апеляційного суду від 29 листопада 2021 року.
24 червня 2022 року представник  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку подала касаційну скаргу на ухвалу Волинського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року, у якій просить поновити строк на подання касаційної скарги, скасувати оскаржуване судове рішення і направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження мотивоване тим, що ухвалою Верховного Суду від 18 травня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення заявниці від сплати судового збору та повернуто касаційну скаргу на ухвалу Волинського апеляційного суду                від 14 грудня 2021 року. Зазначену ухвалу було отримано засобами поштового зв`язку 06 червня 2022 року, на підтвердження чого надано копію поштового конверту.
Відповідно до частини першої статті 127 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Строк на касаційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третійстатті 394 цього Кодексу (частина третя статті 390 ЦПК України).
Перевіривши доводи, наведені у клопотанні, Верховний Суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вказаного клопотання
та поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Волинського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року.
На обґрунтування підстав касаційного оскарження представник                     ОСОБА_1 - ОСОБА_2 зазначила, що суд апеляційної інстанції не урахував положення частин першої, третьої статті 136 ЦПК України,            статті 8 Закону України «Про судовий збір», не надав належної правової оцінки поданим доказам на підтвердження скрутного майнового стану ОСОБА_1 , яка не працює, отримує лише соціальну допомогу на дитину у зв`язку з втратою годувальника та не має інших джерел фінансових надходжень, у зв`язку із чим безпідставно відмовив у задоволенні її заяви про звільнення від сплати судового збору, не зазначивши мотивів неприйняття поданих заявницею доказів. 
Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.
У відповідності до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. 
Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою, третьою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. 
Вимога про сплату судового збору є стримуючою мірою для потенційних заявників від пред`явлення необґрунтованих позовів, скарг. 
Звертаючись до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 просила суд звільнити її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, у зв`язку із тим, що вона перебуває у скрутному майновому стані, оскільки після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка самостійно виховує неповнолітню доньку, не працює та отримує лише соціальну допомогу на дитину у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з частинами першою, третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.
З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
Стаття 8 Закону України «Про судовий збір» містить подібні положення щодо підстав звільнення сторони від сплати судового збору, закріплюючи при цьому умови їх реалізації, зокрема можливість суду звільнити сторону від сплати судового збору у випадку, якщо розмір судового збору перевищує                      5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.
Оцінюючифінансове становище особи, яка звертається досуду з вимогоюпро звільнення їївід сплати судовогозбору, зменшення йогорозміру, надання відстрочкичи розстрочки вйого сплаті, судиповинні встановлювати наявністьу такої особиреального доходу (розмірзаробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомогомайна, цінних паперів, можливості розпорядження нимибез значного погіршенняфінансового становища.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанцій діяв на підставі вказаних норм ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», надав правову оцінку поданим заявницею доказам щодо її майнового стану та дійшов достатньо обґрунтованого висновку про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 жовтня 2021 року, яким стягнуто заборгованість у розмірі                      7 660,70 грн. При цьому апеляційний суд зазначив про неналежність і недостатність поданих відповідачкою доказів на підтвердження скрутного майнового стану та на підставі положень частини першої статті 185 ЦПК України надав строк для усунення вказаного недоліку апеляційної скарги.
ОСОБА_1 перебувала з 2007 року у шлюбі з Караджа Ніязі, який був громадянином Турецької Республіки і помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому відомості про рухоме чи нерухоме майно, а також доходи з джерелом походження з Турецької Республіки заявниця суду не надала. 
Заявниця не усунула зазначених недоліків апеляційної скарги, не надала апеляційному суду нових належних і достатніх доказів на підтвердження наявності обставин, за яких підлягає застосуванню стаття 8 Закону України «Про судовий збір» та не сплатила судовий збір у встановленому порядку і розмірі, отже правильним та таким, що відповідає положенням статей 185, 357 ЦПК України є висновок апеляційного суду про визнання апеляційної скарги неподаною та повернення її заявниці.
Слід також взяти до уваги, що в ухвалі від 13 квітня 2022 року у цій справі Верховний Суд встановив, що ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2021 року по 4 квартал 2021 року мала дохід на території України у розмірі                                  19 733,11 грн. 
За подання касаційної скарги у цій справі ОСОБА_1 судовий збір сплатила.
З урахуванням наведеного, доводи касаційної скарги щодо наявності підстав для звільнення  ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 жовтня 2021 року є необґрунтованими.
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права 
є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування 
чи тлумачення.
Доводи поданої касаційної скарги не дають підстав для висновку 
про недотримання судом апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права. Правильність застосування судом апеляційної інстанції вказаних вище норм не викликає розумних сумнівів.
На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року (яка не відноситься до переліку ухвал, якими закінчується розгляд справи) є необґрунтованою.
Керуючись статтею 390, частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Волинського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року задовольнити.
Поновити  ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Волинського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року.
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою 
представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року у справі за позовом підприємства теплових мереж «Ковельтепло» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті комунальних послуг - відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                   Є. В. Синельников
 
       С. Ф. Хопта
 
       В. В. Шипович