ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

09 серпня 2022 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/1786/21
Головуючий у першій інстанції – Логвіна Т. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/101/22

Суд у складі:
головуючого - судді Євстафіїва О.К.,
суддів:                      Скрипки А.А., Шарапової О.Л.,
за участю секретаря Шапко В.М.,

позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради,

особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2 ,

на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 червня 2021 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 14.06.2021, м. Чернігів,

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив: 
- зобов`язати відповідача усунути перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в участі у його вихованні, зокрема у встановлений судом час, та у вільному спілкуванні з сином в телефонному режимі, інтернет-мережі або будь-якими іншими засобами зв`язку; 
- визначити такий спосіб участі позивача у спілкуванні та вихованні сина: 
1) у період відвідування сином дошкільного закладу: зустрічатися на території України (незалежно від місця фактичного поживання/реєстрації ОСОБА_1 ) та без перешкод спілкуватися з сином, забирати його на проживання до себе в період з 1 по 10 число кожного місяця; 
2) у період відвідування сином школи:
а) кожної першої і третьої суботи кожного місяця з 09 год. 00 хв. і до 19 год. 00 хв. неділі;
б) в період літніх канікул: з 01 червня по 15 липня кожного парного року і з 16 липня по 30 серпня кожного непарного року;
в) у період осінніх та весняних канікул кожного непарного навчального року;
г) у період зимових канікул, які починаються у парний навчальний рік, і до їх закінчення; 
г) проведення позивачем дня народження сина удвох кожного непарного року;
д) в день народження позивача останній має переважне право на перебування з ним сина (з урахуванням часу перебування у дорозі не більше трьох днів);
е) в день народження відповідача остання має переважне право на перебування сина з нею;
- зобов`язати ОСОБА_2 завчасно повідомляти ОСОБА_1 про зміну місця проживання (перебування) сина;
- розірвати укладений сторонами договір щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання та утримання сина від 08.10.2020, який посвідчено приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Красневичем О.А. і зареєстрований в реєстрі за № 2047, в частині розділу 2 цього договору «Порядок здійснення батьківських прав»;
- стягти з відповідача на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди у сумі 25500 грн 00 коп., моральної шкоди - у розмірі 15000 грн 00 коп. та судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син – ОСОБА_3 , який зареєстрований та проживає разом з ОСОБА_2 . ОСОБА_1 брав активну участь у житті сина, часто забирав його до себе в м. Луцьк, де він проживає у новій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , в якій обладнана кімната для сина, і робив все, аби син почувався комфортно та захищено у ті дні, коли проживав з ОСОБА_1 , самостійно несучи на це відповідні витрати. Так, останній за свої кошти з сином і з ОСОБА_2 двічі на рік їздили на оздоровлення, він весь час допомагав відповідачеві матеріально, намагався різносторонньо розвивати сина: водив його до гуртка, відвідував з ним спортивний майданчик, вчив плавати; він опікувався здоров`ям сина: відвідував разом із сином лікаря-педіатра, з яким підписав декларацію № 0001-1410-6900 про вибір лікаря у м. Луцьку, лікаря-стоматолога. Починаючи з 2020 р., після того, як у ОСОБА_2 з`явився новий чоловік, вона стала забороняти ОСОБА_1 спілкуватися з сином. Висновком органу опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради, що затверджений рішенням Виконавчого комітету цієї ради від 27.07.2020 № 185, ОСОБА_1 встановлено порядок спілкування з сином. Після цього, під час проживання сина з позивачем у м. Луцьк, позивач самостійно купував сину речі, відводив його до приватних дитячих клубів свідомих батьків « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_5 », відвідував різних лікарів та всіляко дарував дитині любов і турботу, не створюючи при цьому перешкод у спілкуванні сина з ОСОБА_2 . З 01 по 07 серпня 2020 р. син проживав разом з позивачем. Після цього вони поїхали відпочивати на море, про що позивач повідомив відповідача. На відпочинку син повідомив ОСОБА_1 про те, що він не хоче проживати разом з ОСОБА_2 , так як не хоче спати в одному ліжку з її співмешканцем. Ця інформація змусила позивача вжити відповідних заходів і він вирішив, що синові краще проживати разом з ним. Проте відповідач 08.10.2020 приїхала до м. Луцьк забирати сина в присутності наряду поліції, звинуватила позивача у злісному невиконанні батьківських обов`язків та у викраденні сина й забрала сина проти його – сина волі до м. Чернігова. В той же день сторонами укладено нотаріально посвідчений договір щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання та утримання сина, яким передбачено, що вищезгадане рішення органу опіки та піклування вважається недійсним за згодою сторін та що позивач має право, за попереднім усним повідомленням відповідача, враховуючи бажання сина та з урахуванням стану його здоров`я, зустрічатися з ним на території України (незалежно від місця фактичного проживання/реєстрації позивача) та без перешкод спілкуватися з сином. Однак між сторонами виникають конфлікти щодо виконання умов вказаного договору, компромісу сторони не досягли, відповідач чинить перешкоди у спілкуванні позивача з сином. Зобов`язання по сплаті аліментів позивач належно виконує, однак після підписання договору він жодного разу не бачив сина, що спричиняє позивачеві тяжкі душевні страждання. Син має тісний психоемоційний зв`язок з ОСОБА_1 та особисте бажання перебувати з ним; особливості виховної поведінки ОСОБА_1 позитивно впливають на психічний розвиток і благополуччя сина, що підтверджується висновком психолога. Порушення ОСОБА_2 умов укладеного ними договору від 08.10.2020 суперечить інтересам сина та спричиняє відносно останнього психологічне насилля. Крім того, ця обставина стала причиною чисельних звернень ОСОБА_1 до компетентних органів задля відновлення його батьківських прав відносно сина сторін. Зі слів відповідача, син не проживає за місцем реєстрації, не відвідує ні дитячий садок, ні гуртки, ні секції. Ніяких перешкод, що об`єктивно унеможливлюють спілкування позивача з сином та участь у його вихованні, не існує. Вищеописані дії ОСОБА_2 завдали позивачеві матеріальної та моральної шкоди. Матеріальна шкода полягає у витратах на багаторазові поїздки до м. Чернігова задля зустрічі з сином, що спричиняло потребу в придбанні пального, яку позивач оцінює в сумі 17500 грн 00 коп., витрати на укладення та нотаріальне посвідчення договору від 08.10.2020 в сумі 8000 грн 00 коп. Моральну шкоду, завдану перешкоджанням у спілкуванні з сином, грубими відповідями ОСОБА_2 на телефонні дзвінки ОСОБА_1 з приводу сина, завданням ОСОБА_1 тілесних ушкоджень співмешканцем ОСОБА_2 під час конфлікту сторін з приводу участі позивача у вихованні їхньої дитини та спілкуванні з нею, який мав місце 29.12.2020, позивач оцінює в 15000 грн 00 коп. Цієї шкоди ОСОБА_1 зазнав у виді приниження його честі та гідності, переживань і душевних страждань, пригнічення престижу, що у свою чергу призвело до погіршення і стану здоров`я, і відносин з друзями, колегами та з матір`ю, а також до необхідності прикладання неабияких зусиль для відновлення права спілкуватися з сином.
Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково:
- зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та у його вихованні;
- визначено такий спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні й вихованні сина:
1) у період відвідування дитиною дошкільного закладу: забирати дитину за місцем свого проживання з 1 по 10 число кожного місяця за умов задовільного стану здоров`я дитини, попередження за добу відповідача про можливість спілкування з дитиною направленням їй sms-повідомлення, обов`язкового повернення дитини відповідачеві в обумовлений сторонами час, дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, установлених для дітей такого віку;
2) у період відвідування дитиною школи:
- кожного місяця з 09-00 год. кожної першої і третьої суботи до 19-00 год. неділі;
- у період літніх канікул з 01 червня по 15 липня кожного парного року і у період з 16 липня по 30 серпня непарного року;
- у період осінніх та весняних канікул кожного непарного навчального року;
- у період зимових канікул, які починаються у парний навчальний рік і до закінчення зимових канікул;
- день народження дитини позивач проводить з сином кожний непарний рік за умови задовільного стану здоров`я сина та за його бажанням, попередивши за добу відповідача про можливість спілкування з сином шляхом направлення їй sms-повідомлення, обов`язкового повернення дитини відповідачеві в обумовлений час, дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, установлених для дітей такого віку;
- зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з сином у встановлений час та у вільному їх спілкуванні в телефонному режимі, інтернет-мережі або будь-якими іншими засобами зв`язку;
- зобов`язано ОСОБА_2 завчасно повідомляти ОСОБА_1 про зміну місця проживання (перебування) дитини;
- розірвано укладений сторонами договір щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання та утримання дитини від 08.10.2020, посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Красневичем О.А., реєстровий № 2047, в частині його розділу 2 «Порядок здійснення батьківських прав»;
- стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000 грн 00 коп. у відшкодування моральної шкоди, витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн 00 коп. та судовий збір в сумі 1816 грн 00 коп., а всього 6816 грн 00 коп.;
- в іншій частині вимог відмовлено. Ухвалюючи це рішення, суд І інстанції виходив з того, що:
- позивач відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина, вчасно та повністю сплачує аліменти згідно з укладеним сторонами договором, телефонує дитині, цікавиться його справами, купував синові одяг та інші необхідні речі, дбав про його здоров`я, забезпечував розумовий та творчий розвиток дитини;
- відповідач перешкоджає здійсненню позивачем його батьківських прав відносно сина сторін;
- син має тісний психоемоційний зв`язок з позивачем та бажання перебувати з позивачем; особливості виховної поведінки останнього позитивно впливають на психічний розвиток та благополуччя дитини; позивач не тисне на інтереси дитини і не забороняє спілкуватися з відповідачем; рівень довіри дитини до позивача та наявність емоційного тепла є високим;
- відповідачем визнається позов в частині розірвання розділу 2 договору сторін щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання та утримання дитини, тому він підлягає розірванню в цій частині;
- позивачу спричинено моральну шкоду внаслідок неправомірних дій відповідача, що виразилися у здійсненні перешкод у спілкуванні з сином та у його вихованні;
- витрати, про які йдеться у позовній заяві, в силу ст. 22 ЦК України не є збитками;
- висновок органу опіки та піклування щодо визначення способу участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином, який затверджено рішенням Чернігівського міськвиконкому № 314 від 03.06.2021, є недостатньо обґрунтованим і таким, що порушує принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Доводи скарги зводяться до такого:
- встановлений судом спосіб участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини є недоцільним - його прийнято без урахування інтересів дитини, її повсякденного розпорядку дня та ритму життя, порушує будь-які правила виховання дитини відповідного віку;
- суд не врахував, що стосунки між сторонами погіршились після вступу відповідача у відносини з іншим чоловіком, що позивач погрожував забрати дитину, маніпулював батьківськими почуттями відповідача, коли забирав дитину до себе, що позивач на порушення графіка спілкування ОСОБА_1 з сином, встановленого рішенням Виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради від 27.07.2020, забрав дитину на море, а в подальшому вирішив, що дитині буде краще проживати з ним, внаслідок чого відповідач для того, щоб ОСОБА_1 віддав дитину, була змушена для відібрання у нього дитини звертатися до поліції й суду, а також під тиском позивача підписати договір щодо здійснення сторонами батьківських прав, визначення місця проживання й утримання дитини;
- висновок психолога, на який послався суд як на один з доказів необхідності задоволення позову, не може бути таким доказом, оскільки відсутні дані, що особа, яка його надала, має відповідні спеціальні знання, він ґрунтується тільки на поясненнях батька, психолог не досліджував матеріали справи та не спілкувався з відповідачем;
- позивач не проживає за місцем своєї реєстрації, хоча в позові зазначив, що проживає в новій квартирі ( АДРЕСА_1 ), при цьому не надав правовстановлюючих документів на неї; додані до позовної заяви копія акту обстеження умов проживання, копії фотографій квартири не є доказом проживання позивача в цій квартирі, оскільки квартира має ознаки орендованого житла, відсутні речі, які б свідчили про перебування в ній дитини. Натомість в акті обстеження цієї квартири зазначено, що в ній створено належні умови для проживання, відпочинку та розвитку дитини та що в ній наявні іграшки;
- під час обстеження працівниками служби у справах дітей Луцької міської ради умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 , здійсненого для з`ясування місця перебування дитини сторін, було встановлено, що за цією адресою проживає мати позивача ОСОБА_6 , яка повідомила, що її син – ОСОБА_1 , проживає та працює в м. Києві. Тож інформація про проживання його в новій квартирі в м. Луцьк є непідтвердженою. Тобто матеріали справи не підтверджують ні наявність у позивача постійного місця проживання та місця роботи, ні доходу, ні належних умов для проживання дитини, що негативно характеризує позивача;
- висновок Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради, яким було визначено порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, є доцільним, правильним та таким, що відповідає інтересам дитини;
- судом не враховано вік дитини, її потребу в постійному догляді матір`ю, необхідність дитини відвідувати дитячий садок, зайняття з англійської мови та що між місцями проживання батьків значна відстань;
- заявлений позивачем спосіб спілкування з дитиною (враховуючи тривалі переїзди, пропуски занять, зміну умов проживання) є обтяжливим для дитини, враховуючи його вік, стан здоров`я, психологічні та вікові особливості, емоційну прив`язаність до відповідача. Постійні відвідування сином місця проживання позивача за відсутності у нього постійного місця проживання негативно вплине на стабільність емоційного стану дитини та її психіки, на відчуття дитиною безпеки та порушить наявну у дитини систему правил і поведінки; такі зустрічі не відповідатимуть нормам комфорту для малолітньої дитини та негативно вплинуть на її психологічне здоров`я;
- позивач посилався виключно на порушення своїх батьківських прав та інтересів, проявляючи такою поведінкою байдуже ставлення до інтересів сина;
- позовні вимоги є передчасними, оскільки дитина відвідує дитячий садок, у якому відсутні канікули;
- копії звернень позивача до правоохоронних органів не підтверджують порушення його прав, так як вони не містять жодного процесуального рішення, яким би було встановлено порушення прав, про які зазначається у позовній заяві. Це ж стосується і фотографії порваної куртки, а також листування у додатку-месенджері "Вайбер" з невстановленою особою;
- єдиною метою звернення ОСОБА_1 до суду є його бажання забрати дитину у ОСОБА_2 тільки заради помсти та самоствердження.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити в її задоволенні та залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради просила розглядати справу без участі її представника та ухвалити рішення з урахуванням інтересів дитини (арк. 134 т. 2).
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 – адвокат Книш С.В. (в режимі відеоконференції) підтримав апеляційну скаргу.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника справи, дослідивши її матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.
У справі встановлено таке.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 10.06.2020 (арк. 17 т. 1), який проживає разом з ОСОБА_2 , що учасниками справи не заперечується.
Сторони проживають у різних населених пунктах. Так, ОСОБА_2 разом з сином сторін мешкає у АДРЕСА_3 , а ОСОБА_1 зареєстрований у АДРЕСА_2 , а проживає згідно з актами в цьому ж місті по АДРЕСА_1 . У той же час останній апеляційному суду повідомив, що він є фізичною особою-підприємцем і здійснює підприємницьку діяльність у м. Києві; адресу проживання у цьому місті він суду не повідомив. 
Згідно з копією акта обстеження умов проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , складеного 02.02.2021 працівниками служби у справах дітей Луцької міської ради, ця квартира розміщена на 2 поверсі 7-поверхового будинку і складається з 3 кімнат, кухні, коридору, ванної та туалетної кімнати. Умови проживання у ній задовільні, її санітарний стан відповідає встановленим нормам. В квартирі зроблено сучасний ремонт, є необхідні меблі та побутова техніка. Для дитини відведено окрему кімнату площею 13,8 кв. м., де є двоспальне ліжко, шафа, телевізор, стіл, іграшки. Для виховання, відпочинку та розвитку дитини створені хороші умови. У цій квартирі, яка належить матері позивача ОСОБА_6 , позивач проживає без реєстрації; він має тимчасові заробітки. Стосунки в сім`ї дружні. За висновком комісії, у квартирі є належні умови для проживання та відпочинку дитини (арк. 104 т. 1). 
Рішенням Деснянської районної у м. Чернігові ради від 27.07.2020 № 185 встановлено батьку, ОСОБА_1 , такий порядок спілкування з малолітнім сином сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія витягу з рішення на арк. 27 т. 1):
- батько забирає сина з 1 по 7 число кожного місяця за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , з можливістю перебування дитини з бабою по лінії батька, за відсутності інших осіб;
- позивач за добу до спілкування має повідомити відповідача про можливість зустрічі направленням їй sms-повідомлення;
- спілкування має відбуватися за бажанням дитини, з врахуванням стану її здоров`я, режиму дня та харчування для дітей відповідного віку;
- цей графік спілкування дійсний до досягнення дитиною шкільного віку.
На виконання вказаного рішення ОСОБА_1 01.08.2020 забрав дитину, проте у визначений цим рішенням час відповідачеві дитину не повернув, що підтверджується:
- відомостями позовної заяви останнього (арк. 5 т. 1);
- копіями витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню № 12020270010005125 від 02.09.2020, згідно з яким ОСОБА_2 звернулась до правоохоронних органів з повідомленням про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, який з 01.08.2020 злісно не виконує обов`язки батька по догляду за дитиною, та від 08.09.2020, згідно з яким ОСОБА_2 звернулась до Чернігівської місцевої прокуратури за фактом викрадення її малолітнього сина ОСОБА_3 позивачем (копія витягів – арк. 58, 60 т. 2);
- повідомленням прокуратури про початок досудового розслідування за поданою вище заявою у кримінальному провадженні № 42020271010000254 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України (арк. 59 т. 2);
- відповіддю служби у справах дітей Луцької міської ради на звернення ОСОБА_2 від 03.09.2020 № 31-35/957/2020 та копією акту обстеження умов проживання ОСОБА_1 про те, що при виїзді на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , встановлено, що в ній проживає лише ОСОБА_6 - мати ОСОБА_1 , який зареєстрований за цією адресою, але зі слів матері фактично проживає і працює в м. Києві; дитини в квартирі не виявлено (копія відповіді – арк. 56, 57 т. 2);
- постановою старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 06.10.2020 про відкриття виконавчого провадження № 63235382 з виконання ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.10.2020 № 750/8718/20 про зобов`язання ОСОБА_1 повернути ОСОБА_3 його матері ОСОБА_2 (копія постанови – арк. 63 т. 2);
- копіями протоколу прийняття заяви ОСОБА_2 про вчинене кримінальне правопорушення від 07.10.2020 і талону-повідомлення Єдиного обліку № 37283 від 07.10.2020 про прийняття (реєстрацію) цієї заяви Луцьким відділом поліції ГУНП у Волинській обл. про те, що 01.08.2020 ОСОБА_1 забрав сина – ОСОБА_3 терміном до 08.08.2020 з правом перебувати у м. Луцьку, що ОСОБА_1 був зобов`язаний повернути дитину 02.10.2020, однак віддати дитину та повідомляти її місцезнаходження відмовився (арк. 65, 64 т. 2);
- повідомленням результатів розгляду вказаного звернення від 23.11.2020 № 20/4-М-454, у якому зазначено, що дитина сторін перебувала разом з батьком, який не позбавлений батьківських прав, що протиправних дій відносно малолітнього ОСОБА_3 ним вчинено не було; у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення, інформація за цим зверненням до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносилась (копія повідомлення – арк. 67 т. 2);
- відповіддю Луцької місцевої прокуратури від 05.11.2020 № 33-175/20 на звернення ОСОБА_2 з приводу встановлення місцезнаходження сина сторін про те, що підстави для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відсутні (копія відповіді – арк. 66 т. 2);
- пунктом 4.1 укладеного сторонами 08.10.2020 договору щодо здійснення батьківських прав, який описуватиметься нижче.
З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 повернув дитину ОСОБА_2 08.10.2020 (арк. 5 т. 1), що жодним з учасників справи не заперечується.
В той же день - 08.10.2020 сторонами укладено договір щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання та утримання дитини, який посвідчено приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Красневичем О.А. за реєстровим № 2047 (його копія на арк. 31-34 т. 1). Відповідно до цього договору:
1) сторони визначили місце проживання їхньої дитини з матір`ю за адресою: АДРЕСА_3 . У разі зміни місця проживання дитини мати зобов`язалася попереджувати батька письмово (sms-повідомленням) із зазначенням точного місця її проживання не пізніше одного місяця з моменту зміни місця проживання (п. 1.3);
2) мати зобов`язалася не перешкоджати батьку у спілкуванні з дитиною (п. 3.1.2), не відучувати дитину назвати ОСОБА_1 батьком (п. 3.1.4),
3) батько зобов`язався брати участь у вихованні та духовному розвитку дитини, не перешкоджати у спілкуванні дитини з матір`ю, сплачувати аліменти не менше 3000 грн 00 коп. до 10 числа кожного місяця тощо (пп. 3.2.1, 3.2.4);
4) батько має право за попереднім усним повідомленням матері, враховуючи бажання дитини та з урахуванням стану її здоров`я, зустрічатися на території України (незалежно від місця фактичного проживання/реєстрації батька) та без перешкод спілкуватися з дитиною:
- у період відвідування дитиною дошкільного закладу: з 1 по 7 число кожного місяця з обов`язковим повідомленням матері шляхом sms-повідомлення про місце перебування дитини (абз. 2 п. 2.1 розд. 2 «Порядок здійснення батьківських прав»);
- у період шкільних канікул: літні канікули – 1 місяць, міжсезонні – не менше, ніж половина строку канікул (абз. 3 п. 2.1 розд. 2 «Порядок здійснення батьківських прав»);
- у період шкільного навчання дитини: не менше 4 вихідних днів на місяць (абз. 4 п. 2.1 розд. 2 «Порядок здійснення батьківських прав»);
- у період шкільних канікул кожен з батьків має право проводити час разом з дитиною та відпочивати разом з нею як на території України, так і за її межами. Батьки зобов`язуються 2 рази на рік строком до 2 тижнів кожен своєчасно надавати один одному оформлену у встановленому законодавством України порядку згоду на тимчасовий виїзд з дитиною за кордон з метою відпочинку або на самостійний виїзд дитини з організованою групою дітей на відпочинок, змагання тощо. Строк перебування дитини на відпочинку може не зараховуватися до строків, передбачених п. 2.1 договору, за згодою батьків (п. 2.2 розд. 2 договору «Порядок здійснення батьківських прав»);
- у дні, коли дитина перебуває з батьком, батько зобов`язаний повідомити матір про місце знаходження дитини. Батько має право знати місце знаходження дитини, коли дитина знаходиться з матір`ю. Коли дитина перебуває з кимось із батьків, батьки не обмежені ніякими умовами щодо спілкування дитини з іншими особами, з якими спілкується один із батьків, з яким перебуває дитина, але другий з батьків має право знати інформацію про цих осіб;
- в день народження матері вона має переважне право на перебування дитини з нею (з урахуванням дороги не більше 3 днів). В день народження батька він має переважне право на перебування дитини з ним (з урахуванням дороги не більше 3 днів) (п. 2.4 розд. 2 договору «Порядок здійснення батьківських прав»);
- батько зобов`язується забезпечити дитині якісні умови проживання, харчування та відпочинку за власний рахунок; негайно повідомляти матір про прибуття до місця відпочинку, а також заздалегідь попереджати про час повернення до місця постійного проживання дитини із зазначенням дати приїзду, транспортного засобу, його номера чи номера рейсу, місця та часу прибуття;
6) в пункті 4.1 зазначено, що договір набирає чинності з моменту передачі дитини батьком матері і діє до часу настання повноліття дитини та що у разі, якщо батько не передасть дитину матері 08.10.2020 (в день укладення договору), договір вважається недійсним.
Зі звернень, заяв, скарг, пояснень та протоколів допиту ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_2 не дозволяла позивачу спілкуватися з дитиною – ОСОБА_3 з жовтня 2020 р., так як він в серпні 2020 р. забрав дитину та не повернув їй у визначений рішенням органу опіки та піклування строк. Зокрема: 
- 17.11.2020 ОСОБА_1 звертався до начальника ЧВП ГУНП в Чернігівській обл. з заявою про проведення перевірки та вжиття заходів по факту переховування його колишньою співмешканкою ОСОБА_2 їхнього сина та обмеження його в спілкуванні з сином і у його вихованні. Зокрема дитини нема в дитячому садку (копія заяви – арк. 43 т. 1) та за адресою реєстрації (копія заяви – арк. 44 т. 1). Іншою заявою позивач у цей же день повідомив ЧВП УНП в Чернігівській обл. про невиконання ОСОБА_2 умов укладеного ними договору щодо здійснення батьківських прав (копія заяви – арк. 45-46 т. 1). Також 17.11.2020 ОСОБА_1 заповнено протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) (копія заяви – арк. 47-48 т. 1) та надано письмові пояснення з цього приводу (копія пояснень – арк. 49-50 т. 1), сенс яких зводиться до того, що ОСОБА_2 не виконуються умови укладеного ними договору щодо здійснення батьківських прав відносно їхнього сина;
- 19.11.2020 позивач звернувся до завідуючої Закладу дошкільної освіти № 4 м. Чернігів та генерального директора Комунального неприбуткового підприємства «Дитяча поліклініка № 2» Чернігівської міської ради з запитом про надання йому інформації щодо його малолітнього сина ОСОБА_3 (копія листів – арк. 52-53, 54-55 т.1).
- 19.11.2020 ОСОБА_1 в ЧВП ГУНП в Чернігівській обл. заповнено протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) (копія заяви – арк. 56-57 т. 1) та надано письмові пояснення (копія пояснень – арк. 58-59 т. 1), сенс яких зводиться до того, що ОСОБА_2 не виконуються умови укладеного ними договору щодо здійснення батьківських прав;
- 22.11.2020 ОСОБА_1 звернувся до начальника ЧВП ГУНП в Чернігівській обл. з заявою про проведення перевірки та вжиття заходів до ОСОБА_2 - матері їх спільного сина ОСОБА_3 , яка не дає йому бачитись з сином, чим порушує ст. 157 СК України та договір щодо здійснення батьківських прав відносно останнього (копія заяви – арк. 60 т. 1);
- ЧВП ГУНП в Чернігівській обл. листом № П-9090/124/49/9/2020 від 26.11.2020 повідомило ОСОБА_1 про розгляд його звернень від 17.11.2020, 19.11.2020, 22.11.2020, які зареєстровано в ЖЄО № 58061 від 17.11.2020, ЄО № 58070 від 17.11.2020, ЄО № 58423 від 19.11.2020, ЄО № 58451 від 19.11.2020 і ЄО № 58979 від 22.11.2020, щодо перешкоджання йому ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_3 , у спілкуванні з ним та у невиконанні ОСОБА_2 укладеного ними 08.10.2020 договору . В цьому повідомленні вказано, що в ході проведення перевірки працівниками сектору ювенальної превенції ЧВП ГУНП в Чернігівській обл. опитано ОСОБА_2 , яка пояснила, що згідно з рішенням Виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради № 185 та з укладеним сторонами договором позивач має право спілкуватися з сином з першого по сьоме число кожного місяця. Для компетентного вирішення порушеного у зверненні питання позивачу рекомендовано звернутися до суду для встановлення часу спілкування з дитиною (копія листа – арк. 51 т. 1);
- 01.12.2020 позивач звернувся до начальника ЧВП УНП в Чернігівській обл. з заявою про встановлення місця знаходження його сина ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , та якого його мати ОСОБА_2 переховує та перешкоджає позивачеві виховувати дитину та спілкуватися з нею. Так, він приїхав за сином за адресою його проживання, так як згідно з укладеною сторонами угодою дитина має знаходитися з ним щомісячно з 1 по 7 число. Але він з 8 жовтня не знає місця знаходження свого сина (копія заяви – арк. 61 т. 1). В цей же день позивач звернувся до цього ж Відділу і з заявою щодо встановлення місця проживання ОСОБА_2 (копія заяви – арк. 62 т. 1). З цього приводу ОСОБА_1 надані письмові пояснення (копія пояснень – арк. 65, 66 т. 1);
- 07.12.2020 й 30.12.2020 ОСОБА_1 подано заяву Генеральному Прокурору України щодо вищеописаних протиправних дій ОСОБА_2 (копія заяви без реєстрації – арк. 67-68, 69-70 т.1);
- у відповіді Офісу Генерального Прокурора України від 10.12.2020 № 27/2-2779ВИХ-20 позивачу роз`яснено, що питання, викладені у його зверненні, не відносяться до компетенції органів прокуратури та що для захисту своїх прав та інтересів, у відповідності з вимогами Закону України «Про безоплатну правову допомогу», позивачеві рекомендовано звернутися до належних органів виконавчої влади (центри безоплатної правової допомоги при управліннях юстиції) (копія листа – арк. 71 т. 1);
- 29.12.2020 ОСОБА_1 звернувся до начальника ЧВП ГУНП в Чернігівській обл. з заявою про вжиття заходів до ОСОБА_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , та який завдав йому тілесних ушкоджень, порвавши при цьому його зимову куртку. Причому в цей час у ОСОБА_1 на руках знаходився його малолітній син ОСОБА_3 , який, можливо, зазнав психологічних страждань. Свідками цієї події були вихователь Дошкільного навчального закладу № 4 м. Чернігова «Калинонька», завідуюча цим закладом та ОСОБА_8 (копія заяви – арк. 75-76 т. 1). З вказаного приводу ОСОБА_1 надано начальникові ЧВП ГУНП в Чернігівській обл. письмові пояснення такого ж змісту (копія пояснень – арк. 77-78 т. 1). Також 29.12.2020 ОСОБА_1 заповнено протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) (копія протоколу – арк. 72-73 т. 1) та надано іще одне письмове пояснення такого ж сенсу (копія пояснень – арк. 74 т. 1);
- 02.01.2021 ОСОБА_1 знову звернувся до ЧВП ГУНП в Чернігівській обл. з заявою про встановлення місця знаходження його сина ОСОБА_3 (арк. 81 т. 1);
- з копій талонів-повідомлень Єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію вбачається, що на службу «102» від ОСОБА_1 17.11.2020, 19.11.2020, 22.11.2020, 01.12.2020, двічі 29.12.2020, 04.05.2021, 01.06.2021 і 04.07.2021 надходили повідомлення про перешкоджання йому ОСОБА_2 у побаченнях з їхнім сином (арк. 82-87 т. 1, арк. 6-зв, 7, 105 т. 2).
Згідно з копією висновку психолога індивідуальної психологічної консультації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведеної 05.10.2020 та 06.10.2020, що складений практичним психологом ОСОБА_9 (арк. 39-40 т. 1):
- виявлено тісний психоемоційний зв`язок дитини з батьком та особисте бажання дитини перебувати з батьком;
- особливості виховної поведінки батька ОСОБА_1 позитивно впливають на психічний розвиток та благополуччя дитини. Батько не тисне на інтереси дитини і не забороняє спілкуватися з матір`ю. Однак емоційні стосунки між матір`ю та дитиною на час консультації відсутні. Дитина не виявляє бажання повернутися до матері; вона перебуває в безпечному та спокійному середовищі – в родині батька, де проживає баба, яка теж піклується про дитину та про належно організований її побут. Тест на виявлення особливостей батьківських стосунків показав високий рівень довіри дитини до батька та наявність емоційного тепла;
- ОСОБА_1 забезпечує належний рівень життя сина, турбується про матеріальний стан і здоров`я дитини, про гармонійний її розвиток – дитина відвідує дитячий дошкільний заклад «Світлинка» та художню студію.
ОСОБА_1 турбується про здоров`я дитини та піклується про неї, про що свідчить таке:
- 30.03.2020 ОСОБА_1 підписав декларацію № 0001-1410-6900 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу синові (копія декларації – арк. 18 т. 1);
- останньому надавались стоматологічні послуги в клініці Dental House, м. Київ, за що сплачено 450 грн 00 коп., що підтверджується копією товарного чека без номера від 01.09.2020 (арк. 20 т. 1);
- в магазині Reserved, м. Луцьк, придбано труси хлопчачі, шкарпетки хлопчачі на загальну суму 448 грн 00 коп., що підтверджується копією фіскального чека від 13.09.2020 (арк. 21 т. 1);
- 14.09.2020 ОСОБА_1 заповнено анкету Клубу свідомого батьківства « ОСОБА_4 » (ї копія – арк. 28 т. 1), підписано додаток № 3 до договору від 14.09.2020 про надання освітніх послуг з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_10 на розвиваючих дитину заняттях « ОСОБА_5 " (копія цього додатку – арк. 29-30 т. 1);
- 14.09.2020 ОСОБА_3 знаходився на амбулаторному лікуванні (обстеженні) в Медичному центрі «Благомед», за висновком якого він протипоказань для відвідування дошкільного навчального закладу не має; діагноз: здоровий; в контакті з інфекційними хворими не був (копія довідки – арк. 19 т. 1);
- позивачем оплачувались послуги фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 : 23.09.2020 - на суму 250 грн 00 коп., 25.09.2020 - на суму 250 грн 00 коп., 28.09.2020 - на суму 250 грн 00 коп., 30.09.2020 - на суму 250 грн 00 коп., 03.10.2020 - на суму 250 грн 00 коп. (арк. 217-218 т. 1).
- ОСОБА_1 сплачені аліменти у сумі 3000 грн 00 коп. кожного разу 10.10.2020, 09.11.2020, 09.12.2020, 09.01.2021, 10.02.2021 (копії квитанцій – арк. 35-38 т. 1), а також 10.02.2021, 10.03.2021, 10.04.2021, 10.05.2021, 10.06.2021, 10.07.2021, 10.08.2021 (арк. 7-зв., 8, 101, 101-зв. т. 2).
Згідно з копією довідки лікаря-нарколога Комунального підприємства «Волинський медичний центр терапії залежностей» від 17.09.2020, ОСОБА_1 до цього закладу не звертався (арк. 88 т. 1). Відповідно до копії довідки Комунального підприємства «Обласна психіатрична лікарня м. Луцьк» Волинської обласної ради від 17.09.2020, документальних даних про звернення ОСОБА_1 за психіатричною допомогою не встановлено (копія довідки – арк. 89 т. 1).
З копії ехокардіограми від 19.01.2021, проведеної в Інституті серця МОЗ України Парохоньку А.М., вбачається, що у нього наявна аневризма МПП (R-тип) без чітких ознак шунтування крові; порожнини та стінки серця в межах норми; функція та структура клапанів не порушена; сегментарних розладів ЛШ в стані спокою не виявлено; скоротлива функція ЛШ добра; додаткова хорда в області верхівки ЛШ; ознаки ЛГ відсутні (копія висновку – арк. 100 т. 1).
Згідно з випискою з медичної карти амбулаторного хворого вбачається, що ОСОБА_1 15.02.2021 звернувся до лікаря, яким встановлено діагноз: гіпербілірубінемія; астенічний синдром? за результатами анамнезу: вважає себе хворим декілька місяців; звернувся з результатами обстежень і 15.02.2021 оглянутий в закладі сімейним лікарем. Рекомендовано: режим праці та відпочинку, біфрен 250 мг 2 р в день 1 місяць, есенсіале форте Н 2 кап 3 р в день 1 місяць, консультація психотерапевта, УЗД печінки, підшлункової залози (копія виписки – арк. 102 т. 1).
До справи приєднано копію рецепта № 002809 від 15.02.2021 на медикамент «есенсіале» (арк. 103 т. 1).
За ОСОБА_1 зареєстровано автомобіль Volkswagen Jetta легковий седан, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом серії НОМЕР_3 (копія свідоцтва – арк. 90 т. 1).
З копій чеків вбачається, що власником карти Gold НОМЕР_4 придбавалось на АЗС пальне: 
15.11.2020 - на суму 1000 грн 05 коп. (арк. 93 т. 1), 19.11.2020 - на суму 300 грн 15 коп. (арк. 99 т. 1), 22.11.2020 - на суму 299 грн 76 коп. (арк. 97 т. 1), 23.11.2020 - на суму 500 грн 08 коп. (арк. 98 т. 1), 29.11.2020 - на суму 800 грн 10 коп. (арк. 95 т. 1), 01.12.2020 - на суму 300 грн 02 коп. (арк. 94 т. 1), 28.12.2020 - на суму 299 грн 81 коп. (арк. 91 т. 1), 29.12.2020 - на суму 300 грн 15 коп. (арк. 92 т. 1), 02.01.2021 - на суму 599 грн 62 коп. (арк. 96 т. 1).
У висновку щодо розв`язання спору про визначення способу участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , що є додатком № 3 до рішення Чернігівського міськвиконкому від 03.06.2021, зазначено таке. Враховуючи бажання батька спілкуватися з сином, малий вік дитини, велику відстань між містами орган опіки та піклування вважає за доцільне дозволити ОСОБА_1 спілкуватися з малолітнім сином ОСОБА_3 :
- кожної першої та третьої суботи місяця з 10.00 год. до 19.00 год.;
- кожної другої та четвертої неділі місяця з 10.00 год. до 19.00 год.;
- у дні шкільних канікул, святкові дні та дні народження забирати дитину за попередньою домовленістю з її матір`ю і за умови задовільного стану здоров`я дитини, попередження за добу матір про можливість спілкування з дитиною направленням їй sms-повідомлення, обов`язкового повернення дитини матері в обумовлений час і дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, установлених для дітей відповідного віку (копія цих висновку й рішення на арк. 9, 10 т. 2).
Аналізуючи надані докази і норми права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить таких висновків. 
Синові сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на дату пред`явлення позову було п`ять повних років, на час розгляду справи судом апеляційної інстанції йому виповнилось 7 років.
Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тривалий час виникають суперечки щодо участі позивача у вихованні сина та у спілкуванні з ним. 
Частиною 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, що ратифікована Україною 27.02.1991 (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їхнього основного піклування. Частиною 1 ст. 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 3 ст. 9 Конвенції, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У її статті 7 передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до ст. 141 СК України, мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 150 цього Кодексу, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 153 цього ж Кодексу визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ст. 157 СК України). В абзаці 2 ч. 4 цієї ж статті зазначено, що той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання укладеного ними договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків.
Згідно зі ст. 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
З наведеного випливає, що позивач, який проживає окремо від дитини, має право у судовому порядку вимагати захисту його права на особисте спілкування з дитиною у разі його порушення, а відповідач не має права перешкоджати позивачеві спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.
У ході розгляду справи не встановлено, що спілкування ОСОБА_1 з сином має негативний вплив на нормальний розвиток сина.
Встановлюючи порядок побачень позивача з дитиною, місцевий суд виходив з активного та стабільного бажання позивача на участь у вихованні та спілкуванні зі своїм малолітнім сином. Але при вирішенні справи місцевий суд неповністю дотримався принципу верховенства інтересів самої дитини.
Так, враховуючи вік дитини, віддаленість місця проживання позивача від місця проживання дитини й відповідача, а також відсутність точних даних про місце фактичного або переважного проживання позивача, суд вважає неможливим визначення обраного судом І інстанції способу участі останнього у вихованні дитини й спілкуванні з нею як щодо місця, так і щодо частоти та тривалості їх спілкування. Такого висновку апеляційний суд дійшов з урахуванням і того, що визначений в оскаржуваному рішенні спосіб участі позивача у вихованні дитини й спілкуванні з нею неабияк порушить (дезорганізує) звичний спосіб життя останньої, оскільки у разі встановлення такого способу син сторін надмірно часто і надмірно довго перебуватиме у дорозі від місця свого проживання до місця проживання позивача і від місця проживання позивача до місця свого проживання. Крім того, відсутність точних даних про місце фактичного або переважного проживання позивача позбавляє апеляційний суд можливості констатувати, що позивач за місцем свого постійного або переважного проживання (перебування) має всі умови, необхідні для виховання сина та для спілкування з ним. Такі ж висновки про фактичні обставини справи містяться і у висновку щодо розв`язання спору про визначення способу участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , що є додатком № 3 до рішення Чернігівського міськвиконкому від 03.06.2021. Апеляційний суд погоджується з ним в цій частині, так як він у цій частині співпадає з інформацією, що міститься у наявних у справі та описаних вище доказах (в частині визначення конкретного способу участі позивача у вихованні та спілкуванні сином обґрунтованість цього висновку не оцінюється з підстав і причин, наведених нижче).
Встановлення спільного відпочинку позивача з сином під час літніх канікул з 01 червня по 15 липня кожного парного року і у період з 16 липня по 30 серпня непарного року є надмірним і призведе до неабиякого порушення прав на спільний відпочинок сина і відповідача.
Встановлення часу відпочинку позивача з сином у період осінніх, весняних та зимових канікул є недоцільним виходячи з їх невеликої тривалості і необхідності підготовки дитини за місцем її проживання до навчального процесу перед закінченням канікул. Крім того, іншим елементом неможливості задоволення позову в цій частині є те, що вжитих у позовній заяві і в оскаржуваному рішенні понять «непарний навчальний рік» і «парний навчальний рік» не існує.
Припис місцевого суду про святкування дня народження дитини разом з ОСОБА_1 кожного непарного року призведе до порушення прав як сина, так і ОСОБА_2 .
Висновок психолога індивідуальної психологічної консультації сина сторін ОСОБА_3 , проведеної 05.10.2020 та 06.10.2020, що складений практичним психологом ОСОБА_9 , апеляційний суд не може використати як доказ для повного або часткового задоволення позову, так як з нього не випливає, що сторони і їхній син потребують встановлення такого способу участі позивача у вихованні сина й спілкуванні з ним, який вимагає встановити позивач, або який визначено в оскаржуваному рішенні.
Вирішуючи справу, апеляційний суд виходить іще й з такого. У відзиві на позов ОСОБА_2 зазначала, що найкращим для дитини буде визначення такого способу участі ОСОБА_1 у вихованні дитини:
1. кожної першої та третьої суботи кожного місяця з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. неділі - для того, щоб у дитини був час підготуватися до навчання у понеділок, без виїзду за межі м. Чернігова;
2. тиждень спільного проведення часу позивача з дитиною на літніх та зимових канікулах двічі на рік для відпочинку та оздоровлення дитини;
3. проводити святкові дні та дні народження за домовленістю з позивачем та за бажанням дитини;
4. необмежене спілкування з дитиною особисто засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною (арк. 186-191 т. 1). 
У той же час в апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову. До того ж нею не пред`являвся зустрічний позов про визначення участі ОСОБА_1 у вихованні дитини й спілкуванні з нею у зазначений у відзиві на позов спосіб. Крім того, запропоновані як у відзиві на позов, так і в висновку щодо розв`язання спору про визначення способу участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , що є додатком № 3 до рішення Чернігівського міськвиконкому від 03.06.2021, способи участі ОСОБА_1 у вихованні сина й спілкуванні з ним передбачають меншу кількість спільного проведення останніми часу, ніж то передбачено в укладеному сторонами 08.10.2020 договорі щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання та утримання дитини. Тому розірвання цього договору погіршить правове становище позивача у порівнянні з його становищем до пред`явлення позову.
Вказівки в оскаржуваному рішенні на те, що батьки мають дотримуватися режиму харчування, відпочинку сина, правил безпеки, установлених для дітей відповідного віку, що вони мають повідомляти один одного про місце перебування сина тощо, є зайвими, оскільки всі ці постулати закріплено в імперативних нормах права, що регулюють спірні сімейні правовідносини, і дублювати їх у рішенні суду нема потреби. Вони мають беззастережно виконуватися батьками будь-якої дитини без ухвалення судом рішення про це. Крім того, за невиконання батьками будь-якої дитини цих постулатів чинним сімейним законодавством передбачено неабияку відповідальність.
Отож оскаржуване рішення в частині визначення способу участі ОСОБА_1 у спілкуванні й вихованні сина підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні цих вимог.
ОСОБА_2 зобов`язана не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні їхнього сина ОСОБА_3 та у спілкуванні з ним (в тому числі у вільному спілкуванні з сином в телефонному режимі, інтернет-мережі або будь-якими іншими засобами зв`язку), а також завчасно повідомляти ОСОБА_1 про зміну місця проживання (перебування) сина в силу наведених вище норм права, що регулюють спірні правовідносини, та в силу абз. 2 п. 1.3 і п. 3.1.2 укладеного ними договору щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання та утримання дитини (про що прямо зазначено у цих пунктах), який посвідчено приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Красневичем О.А. за реєстровим № 2047. Крім того, за невиконання договору в цій частині і приписів закону щодо цього чинним законодавством передбачено відповідні санкції. Тому ухвалення судом рішення про зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з сином та у його вихованні не призведе до відновлення прав ОСОБА_1 , про які йдеться у позовній заяві. Отож у задоволенні позовних вимог в цій частині нема потреби. Тому рішення суду І інстанції в частині зобов`язання ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні їхнього сина ОСОБА_3 та у спілкуванні з ним теж підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні цих вимог.
В апеляційній скарзі відсутні доводи, в чому полягає незаконність оскаржуваного рішення у частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 25500 грн 00 коп. У свою чергу апеляційним судом не встановлено, що у цій частині воно порушує законні права та інтереси ОСОБА_2 та (або) що воно є незаконним.
В апеляційній скарзі відсутні також і доводи про те, в чому полягає незаконність оскаржуваного рішення у частині стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн 00 коп. Апеляційним судом встановлено, що у цій частині воно є законним. Так, у ході розгляду справи встановлено, що перешкоджанням позивачеві у вихованні сина і у спілкуванні з ним відповідач завдала йому втрат немайнового характеру у виді переживань і душевних страждань та необхідності прикладання неабияких додаткових зусиль для відновлення права спілкуватися з сином та виховувати його. Розмір відшкодування цих втрат місцевим судом визначено правильно: з урахуванням встановлених і описаних вище характеру й способу їх завдання, а також тривалості їх перетерплювання.
В порядку ч. 13 ст. 141 ЦПК України:
- з відповідача на користь позивача підлягає стягненню відшкодування витрат по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог і за ставками судового збору, що встановлені підп. 1 п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у такій сумі: 908 грн 00 коп. (судовий збір, справлений за пред`явлення вимог про відшкодування шкоди у загальній сумі 45500 грн 00 коп.) х 2,2% (розмір задоволених вимог) = 19 грн 98 коп.;
- з позивача на користь відповідача підлягає стягненню відшкодування витрат по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог апеляційної скарги і за ставками судового збору, що встановлені підп. 2, 6 п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у такій сумі: 908 грн 00 коп. х 4 х 150% = 5448 грн 00 коп. – 2270 грн 00 коп. (недоплачений судовий збір за подання апеляційної скарги внаслідок арифметичної помилки в ухвалі про залишення її без руху) = 3178 грн 00 коп.,
- внаслідок взаємозаліку остаточно з позивача на користь відповідача підлягає стягненню відшкодування витрат по сплаті судового збору у сумі: 3178 грн 00 коп. - 19 грн 98 коп. = 3158 грн 02 коп.;
- з позивача на користь держави належить стягти недоплачений судовий збір:
1) який мав бути справлений з позовної заяви, у такій сумі (за ставками судового збору, що встановлені підп. 1, 2 п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»): 908 грн 00 коп. (ставка судового збору за звернення до суду з однією немайновою вимогою і з майновою вимогою з ціною позову 40500 грн 00 коп.) х 5 (кількість позовних вимог, з яких 4 – немайнові і 1 – майнова з ціною позову 40500 грн 00 коп.) – 1816 грн 00 коп. (сума фактично справленого судового збору з позовної заяви, арк. 2 т. 1) = 2724 грн 00 коп.;
2) який мав бути справлений з апеляційної скарги, у такій сумі (за ставками судового збору, що встановлені підп. 1, 2, 6 п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»): 908 грн 00 коп. (ставка судового збору за звернення до суду з однією немайновою вимогою і з майновою вимогою з ціною позову 40500 грн 00 коп.) х 5 (кількість позовних вимог, з яких 4 – немайнові і 1 – майнова з ціною позову 40500 грн 00 коп.) х 150% – 4540 грн 00 коп. (сума фактично справленого судового збору з апеляційної скарги, арк. 44-45, 87 т. 2) = 2270 грн 00 коп.;
3) разом: 2724 грн 00 коп. + 2270 грн 00 коп. = 4994 грн 00 коп.
Апеляційний суд вирішує справу як на наданих суду І інстанції доказах, так і на наданих апеляційному суду доказах, оскільки всі вони мають неабияке значення для справи і без їх врахування повнота перевірки доводів та заперечень сторін є неможливою.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 374, 376 ч. 1 п. 4, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 червня 2021 року скасувати в частині зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та у його вихованні, не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з сином у встановлений час та у вільному їх спілкуванні в телефонному режимі, інтернет-мережі або будь-якими іншими засобами зв`язку, завчасно повідомляти ОСОБА_1 про зміну місця проживання (перебування) дитини; визначенні способу участі ОСОБА_1 у спілкуванні з сином і у його вихованні, розірвання договору щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання та утримання дитини від 08.10.2020, що посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Красневичем О.А. за реєстровим № 2047, в частині його розділу 2 «Порядок здійснення батьківських прав» і в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування судових витрат та відмовити у задоволенні цих вимог.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Стягти з ОСОБА_1 :
- на користь ОСОБА_2 відшкодування витрат по сплаті судового збору у сумі 3158 (три тисячі сто п`ятдесят вісім) грн 02 коп.;
- на користь держави належить стягти недоплачений судовий збір у сумі 4994 (чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто чотири) грн 00 коп. на розрахунковий рахунок UA798999980000031211256026001 (код класифікації доходів бюджету 22030106), отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030108, код 37993783, банк одержувача – Казначейство України (ЕАП).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня її складення.

Дату ухвалення постанови визначено згідно з приписом ч. 5 ст. 268 ЦПК України.

Ідентифікаційні дані сторін наведено у рішенні суду І інстанції;
- Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, вул. І. Мазепи, № 19, м. Чернігів, 14017, код 43649710.

Головуючий:                                               Судді: