ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/427/22	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №708/1032/21 Категорія: 305010000 	Попельнюх А. О. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року	м. Черкаси	

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.
секретар Зінченко Ю.О.

учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ;
відповідач - виконавчий комітет Чигиринської міської ради;
особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1 ; 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 17 січня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чигиринської міської ради про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:
У листопаді 2021 року ОСОБА_1  звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що він звертався до відповідача із запитом про надання публічної інформації про наявність на території населеного пункту вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову житлового будинку, господарських будівель та споруд. Вказував, що відповідачем не було надано відповідь на запит з приводу отримання інформації. 
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року у справі № 580/5928/21 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 , визнано протиправною бездіяльності виконавчого комітету Чигиринської міської ради щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит ОСОБА_1 від 22 червня 2021 року; зобов`язано виконавчий комітет Чигиринської міської ради надіслати ОСОБА_1 відповідь на його запит від 22 червня 2021 року у строк, що визначений Законом України «Про доступ до публічної інформації», з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. 
Позивач зазначив, що протиправними діями виконавчого комітету Черкаської міської ради йому була завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких він зазнав внаслідок протиправних дій. Порушення його прав з боку суб`єкта владних повноважень викликало у нього негативні емоції, внаслідок чого погане самопочуття, пригнічений настрій. Розмір моральної шкоди підтверджується тим, що завдана шкода спричинила у нього негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я. Зазначив, що йому довелося присвятити багато свого часу, творчої енергії та сил на захист порушеного права. Йому притаманне особливо розвинуте емоційне сприйняття дійсності та почуття справедливості, а тому нехтування відповідачем під час здійснення розгляду його запиту порушило його законні права, сприймалося ним, як прояв образи з боку відповідача, що призвело до сильного психологічного дискомфорту, погіршення самопочуття, емоційного хвилювання. 
Вказував, що внаслідок протиправних дій відповідача було порушено його стан душевної рівноваги, для відновлення якого йому доводилося докладати додаткові вольові та психологічні зусилля, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості повноцінно насолоджуватися життям, працювати, для чого потрібен виважений стан емоційного спокою. Крім того, доводилося додатково дисциплінувати себе та витрачати набагато більше часу для підтримки необхідної продуктивності праці, що позначається щоденно на його фізичному та моральному стані. Більш того, внаслідок неправомірних дій відповідача, були порушені його нормальні життєві зв`язки з партнерами, друзями, яким він змушений додатково пояснювати чому став менш привітним, менше приділяти часу друзям, сім`ї, родичам.
Вважає що факт незаконної бездіяльності державного органу завдав йому страждань як учаснику бойових дій, для яких передбачено першочергове відведення земельних ділянок.
Моральну шкоду ОСОБА_1 оцінив у розмірі 30000 грн. та здійснив розрахунок виходячи із розміру мінімальної заробітної плати за кожен місяць порушеного права з червня по жовтень 2021 року.
Натомість, враховуючи рівень страждань та те, що йому було відмовлено у доступі до публічної інформації, що стосувалось земельних ділянок учаснику бойових дій, завдану моральну шкоду оцінює в 1000000 грн.
У зв`язку з викладеним ОСОБА_1 просив суд стягнути з виконавчого комітету Чигиринської міської ради на його користь моральну шкоду у сумі 1000000 грн.
Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 17 січня 2022 року позов задоволено частково та стягнуто з виконавчого комітету Чигиринської міської ради на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди грошові кошти в сумі 500 грн.
Стягнуто з виконавчого комітету Чигиринської міської ради на користь держави судовий збір в сумі 7 грн. 50 коп.
Рішення суду обґрунтоване тим, що з урахуванням засад розумності та справедливості, а також у зв`язку з ненаданням позивачем достатніх та переконливих доказів для стягнення моральної шкоди у більшому розмірі, суд прийшов до висновку про відшкодування відповідачем позивачу моральної шкоди в сумі 500 грн.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та просить змінити рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 17 січня 2022 року шляхом збільшення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з виконавчого комітету Чигиринської міської ради на користь ОСОБА_1 з 500 грн. до 1000000 грн.
У апеляційній скарзі крім обставин, викладених у позовній заяві, вказує, що судом не обґрунтовано встановлено розмір моральної шкоди; не враховано практику Європейського суду з прав людини; не враховано аналогічну практику у схожих справах.
Виконавчим комітетом Чигиринської міської ради подано до Черкаського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 у повному обсязі.
У відзиві вказує, що позивачем не надано доказів на доведення завдання йому моральної шкоди внаслідок дій, чи бездіяльності відповідача.
Вважає, що позивач зловживає наданим йому законом правом відшкодування моральної шкоди шляхом звернення до суду з метою не компенсації понесених страждань, а з метою збагачення, що підтверджується наявністю однотипних запитів до органів місцевого самоврядування, адресованих у різні населені пункти майже у всіх регіонах України, та в подальшому, наявністю поданих останнім позовів.
ОСОБА_1 на адресу апеляційного суду подано заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі.
Виконавчий комітет Чигиринської міської ради належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, представник в судове засідання не з`явився, що відповідно до статті 372 ЦПК не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги,колегія суддів приходить до наступного.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача із запитом про надання публічної інформації від 22 червня 2021 року, який був отриманий відповідачем 29 червня 2021 року, зареєстрований лише 15 липня 2021 року. Відповідь позивачу надана 21 липня 2021 року за вих. № 7754-021-33/2, та надіслана останньому цінним листом з описом вкладень 27 серпня 2021 року, тобто з порушенням визначеного законом строку на надання такої відповіді.
Вказані обставини встановлені рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15.09.2021 по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чигиринської міської ради (справа № 580/5928/21), відповідно в силу частини 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України звільнені від доказування.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року у справі № 580/5928/21 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Чигиринської міської ради щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит ОСОБА_1 від 26 червня 2021 року; зобов`язано виконавчий комітет Чигиринської міської ради надіслати ОСОБА_1 відповідь на його запит від 22 червня 2021 року у строк, визначений ЗУ «Про доступ до публічної інформації», з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено (а.с. 17-20).
Вказаними рішеннями судів встановлено, що відповідачем не надано публічної інформації за запитом ОСОБА_1 від 22 червня 2021 року у встановлений законом строк. 
Отже судом першої інстанції вірно визначено, що внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачу безумовно завдано моральної шкоди. 
Колегія суддів також враховує, що для захисту своїх порушених прав позивач змушений був звертатись до суду, що безумовно призводить до хвилювань та впливає на емоційний стан людини.
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормою статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до роз?яснень, викладених у пунктах 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Враховуючи наведене, судом першої інстанції вірно визначено, що у зв`язку з тим, що позивачу внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача завдано моральної шкоди, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
Частиною 1 статті 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету.
Визнаючи розмір морального відшкодування, суд першої інстанції врахував обставини справи, характер спірних правовідносин, оцінив рівень негативних емоцій, що вказують на моральні страждання позивача, тому на думку колегії суддів дійшов обґрунтованого висновку, що з урахуванням принципу розумності та справедливості, з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню моральна шкода в розмірі 500 грн.
У Постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17 зазначено, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.
Верховний Суд у своїй Постанові від 24 березня 2020 року у справі № 818/607/17 висловив правову позицію, відповідно до якої, порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним обов`язкам та завжди викликає в людини негативні емоції. Оцінка рівня негативних емоцій, що вказують на моральні страждання людини залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого.
Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром морального відшкодування, який підлягає стягненню на користь позивача, так як при визначенні розміру моральної шкоди судом першої інстанції враховано, що позивач дійсно зазнав моральних страждань, оскільки був змушений докладати додаткових зусиль задля відновлення свого порушеного права, зокрема, звертатися до суду, щоб довести неправомірність дій відповідача.
Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо того, що судом першої інстанції при прийнятті рішення не враховано моральних страждань позивача внаслідок бездіяльності відповідача, що призвели до порушення його прав з боку суб`єкта владних повноважень, оскільки жодних належних та допустимих доказів позивачем до суду надано не було.
Крім того, суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що розмір грошової компенсації повинен компенсувати моральні страждання особи, однак не повинен призводити до її збагачення.
Черкаський апеляційний суд вважає безпідставним посилання позивачем в апеляційній скарзі на те, що протиправні дії з боку відповідача спричинили важкість виконання повсякденних обов`язків та призвели до тимчасової відірваності від активного суспільно-політичного життя громади міста, оскільки ОСОБА_1 не доведено причинно-наслідковий зв`язок між його не участю в житті громади з діями органу місцевого самоврядування територіальної громади міста Чигирин.
Посилання скаржника на рішення місцевих судів, ухвалених у подібних справах, не містить преюдиційного та правозастосовного значення для суду апеляційної інстанції при перегляді даної справи.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі позивача.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
За викладених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Підстав для задоволення апеляційної скарги апеляційним судом не встановлено.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишає без задоволення, а рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 17 січня 2022 року без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення. 
Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 17 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чигиринської міської ради про відшкодування моральної шкоди залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.

Судді