ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2666/16-ц  Номер провадження 22-ц/814/879/22	Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є. В.  Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2022 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді Бутенко С. Б.
Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.
за участю секретаря: Ракович Д. Г.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 06 січня 2022 року у складі судді Парахіної Є. В.
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи - ОСОБА_5 , орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, про позбавлення батьківських прав, позовом неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи-орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, про позбавлення батьківських прав,
в с т а н о в и в:
В липні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи:  ОСОБА_5 , органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, про позбавлення батьківських прав.
У лютому 2018 року ОСОБА_3  звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_4 , за участю третіх осіб: органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, про позбавлення батьківських прав. 
Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 08 січня 2019 року вказані позови об`єднано в одне провадження.
06 січня 2022 року ОСОБА_4 подав до суду клопотання про закриття провадження у справі, яке мотивоване тим, що предметом позовних вимог у справі є позбавлення його батьківських прав відносно ОСОБА_3 , якій 05.12.2020 виповнилося 18 років, тобто на теперішній час вона є повнолітньою особою, дорослою людиною та він відносно неї не має батьківських прав в силу закону.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 06 січня 2022 року провадження у справі закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.
Роз`яснено сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_3 , стосовно якої позивачі просять позбавити ОСОБА_4 батьківських прав, ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла повноліття, а тому у справі відсутній предмет спору.
Не погодившись з даною ухвалою,  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу про закриття провадження у справі та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав вона звернулася ще у 2016 році - до досягнення донькою повноліття. Відповідач ОСОБА_4 впродовж 2016-2022 років не виконував і продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки відносно своєї дочки ОСОБА_3 , яка до цього часу продовжує навчання. 
Вважає, що підстав для закриття провадження у справі не має, оскільки між сторонами залишились неврегульовані питання, пов`язані з потенційними правами відповідача, передбаченими главою 17 СК України. У цій справі позивачі намагаються судовим слідством встановити, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та не сплачує аліменти, і в подальшому не може використати передбачених законом прав на його утримання з боку дитини. Встановлення неналежного виконання батьківських обов`язків відповідачем не залежить від досягнення дитиною повноліття. 
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що на час розгляду справи ОСОБА_3 досягла повноліття та не має визначеного частиною першою статті 6 СК України правового статуту дитини, а позбавлення батьківських прав можливе лише до досягнення дитиною повноліття, тому на даний час відсутній предмет спору і провадження у справі підлягає закриттю.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, виходячи з наступного.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. 
Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. 
Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.
Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. 
Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. 
З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. 
Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. 
Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.
Такі правові висновки викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20, провадження № 61-3438сво21, що відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України підлягає врахуванню судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.
Звертаючись до суду із вказаними позовами, позивачі просили суд позбавити ОСОБА_4 батьківських прав по відношенню до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не забезпечує належне виховання та батьківську турботу до дитини, не приділяє їй необхідної уваги, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не бере участі у її вихованні, не сплачує аліменти на її утримання, тобто предметом спору позивачі визначили позбавлення відповідача батьківських прав. 
Позбавлення батьківських прав - це гарантований державою інструмент для захисту прав та інтересів дитини від невиконання або неналежного виконання батьками своїх обов`язків по відношенню до дитини, від їх жорстокого поводження та протиправної поведінки щодо дитини.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України, зокрема, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. 
У постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (пункти 15, 16) судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.
По справі встановлено, що на час ухвалення судового рішення про закриття провадження у справі 06 січня 2022 року  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла повноліття, а отже, втратила правовий статус дитини, як учасника сімейних правовідносин, та батьківські права по відношенню до неї, позбавлення яких відповідача ОСОБА_4 є предметом спору, припинились в силу закону. Настання таких обставин унеможливлює вжиття встановлених законом заходів судового захисту прав і інтересів дитини та свідчить про відсутність предмета спору у справі, що є підставою для закриття судового провадження.
Доводи апеляційної скарги щодо необхідності прийняття судового рішення по суті вимог задля встановлення факту ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків з метою створення судової преюдиції є безпідставними, не відповідають завданням та основним засадам цивільного судочинства, нормам матеріального і процесуального права, та ґрунтуються на припущеннях.
Неврегульованих спірних питань між сторонами, окрім позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до дочки, яка вже досягла повноліття, по справі не встановлено та апелянтом суду не доведено, тому колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали про закриття провадження у справі.
Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дотримався норм процесуального права та ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення, яке відповідає нормам права, що регулюють спірні правовідносини.
Враховуючи, що ухвала суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала - залишенню без змін.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 06 січня 2022 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                С. Б. Бутенко

Судді                                                                                О. І. Обідіна

               О. В. Прядкіна