ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/315/22	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №707/2516/18 Категорія: 301030300 	Смоляр О. А. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н.  І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року	м. Черкаси	

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.
секретар Попова М.В.

учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ;
представник позивача – адвокат Хорошун С.А.
відповідач – ОСОБА_2 ; 
представник відповідача – адвокат Ковальова О.О.
особа, яка подала апеляційну скаргу – ОСОБА_2 ; 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 01 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частини домоволодіння, 

в с т а н о в и в:

у листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що сторони є співвласниками домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 . Позивач є власником 2/3 частини домоволодіння, що встановлено ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 14 серпня 2001 року та договором дарування від 26 жовтня 2018 року, відповідач у справі є власником 1/3 частини домоволодіння, що підтверджується інформаційною довідкою від 06 листопада 2018 року. 
Сторони в добровільному порядку прийти згоди про порядок користування даним домоволодінням не можуть, тому позивач змушений звернутися до суду з позовом про виділення в натурі своєї частини домоволодіння для подальшого облаштування та проживання в ній. Для встановлення можливості виділення в натурі 2/3 та недопущення порушення прав відповідача позивачем було заявлено клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи.
Згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 227/1586-1588/20-23 від 16.03.2021 року, експертом було запропоновані 3 варіанти поділу спірного домоволодіння, які пов`язані з можливими варіантами поділу об`єктів нерухомого майна. Позивач просив суд здійснити розподіл спільної часткової власності згідно варіанту поділу №1.
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 01 листопада 2021 року позов задоволено та проведено поділ згідно варіанту № 1, викладеного у висновку експерта № 227/1586-1588/20-23 від 16 березня 2021 року, проведеного судовим експертом Щерицею Людмилою Іванівною, відповідно до якого:
Виділено в натурі у власність ОСОБА_1 2/3 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до варіанту №1 висновку експерта № 227/1586-1588/20-23 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 16 березня 2021 року, а саме: кімната 1-3 площею 14,7 кв.м; кімната 1-4 площею 8,1 кв.м; кімната 1-5 площею 7,5 кв.м; кімната 1-6 площею 8 кв.м; кухня 1-7 площею 11,1 кв.м; літня кухня літ. «Б»; гараж літ. «б»; вбиральня літ. «Г»; сарай літ. «Д»; погріб з шийкою літ. «З»; огорожа №1-9; свердловина №3; колодязь 1/2 №4.
Виділено в натурі у власність ОСОБА_2 1/3 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до варіанту №1 висновку експерта № 227/1586-1588/20-23 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 16 березня 2021 року, а саме: коридор 1-1 площею 5,5 кв.м; кімната 1-2 площею 21 кв.м; санвузол 1-8 площею 6,7 кв.м; вбиральня 1-9 площею 2,0 кв.м; ганок літ. «а/гн»; літня кухня літ. «Ж»; прибудова до літньої кухні літ. «ж»; огорожа №1-9; свердловина №3; колодязь 1/2 № 4.
В спільному користуванні співвласників залишено наступні споруди: огорожу № 1-9; свердловину № 3; колодязь 1/2 № 4.
Стягнуто з ОСОБА_1 компенсацію в ринковій вартості за відхилення від ідеальної частки в розмірі 88 грн. на користь ОСОБА_2 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 12309 грн. 30 коп.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 01 листопада 2021 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.
В апеляційній скарзі вказує, що до складу спірного домоволодіння входять самочинно збудовані об`єкти: сарай літ. «К», прибудова до літньої кухні літ. «Ж», будівля «П». Оскільки при проведенні експертизи експертом не були враховані вказані об`єкти, вважає, що рішення суду суперечить судовій практиці, а складений висновок експерта є неналежним доказом.
Зазначає, що жодним із запропонованих експертом варіантів розподілу спірного домоволодіння, не передбачено можливість його подальшої експлуатації як житлового приміщення, оскільки взагалі не оцінено технічну можливість з переобладнанням систем водо-, електро-, теплопостачання будинку.
Стверджує, що всі запропоновані варіанти поділу домоволодіння передбачають втручання в несучі конструкції та інженерні системи загального користування.
Вважає, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, оскільки двічі постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі і призначення справи до розгляду.
Вказує, що судом проігноровано той факт, що у матеріалах висновку експерта (доопрацьованого) містяться документи, які не стосуються проведеної експертизи, зокрема, додатки № 1, № 2, № 3 та фото таблиці, а також те, що експертом не проводились обміри спірного домоволодіння та не розглядалось питання щодо розподілу земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння і можливість використання останнього за призначенням.
Крім того вважає, що справу розглянуто складом суду, якому обґрунтовано було заявлено відвід, в задоволенні якого відмовлено, що є окремою підставою для скасування рішення суду.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Заслухавши пояснення представників сторін, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне. 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Вказане рішення суду відповідає вказаним вимогам.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 14 серпня 2001 року позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 належить по 1/3 частині житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , з надвірними спорудами кожному.
Відповідно до договору дарування житлового будинку від 26 жовтня 2018 року ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_1 отримав в дар 1/3 частку у праві власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 09 квітня 2019 року, яке набрало законної сили, було відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним вказаного договору дарування.
Отже ОСОБА_1 є власником 2/3 частин, а ОСОБА_2 – 1/3 частини спірного будинковолодіння.
Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.
Право спільної часткової власності – це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.
Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.
У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Виходячи з аналізу змісту норм статей 358, 364 ЦК України, виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.
Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести з несуттєвим відступленням від розміру ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
Визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.
Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.
Під час розгляду справи судом першої інстанції була проведена судова будівельно-технічна експертиза, згідно із висновком якої від 16 березня 2021 року № 227/1586-1588/20-23, враховуючи фактичне об`ємно-просторове рішення житлового будинку «А-1» з прибудовами по АДРЕСА_1 , функціональне використання приміщень, долі співвласників в одиницях площі, розділити житловий будинок «А-1» з прибудовами на дві ізольовані квартири, відповідно до вимог нормативних документів, що діють на території України в галузі будівництва, на час проведення експертизи, можливо в частках 2/3 та 1/3 (84,6 м2 даної площі достатньо для влаштування двох ізольованих квартир).
Експертом розроблено три варіанти розподілу домоволодіння по АДРЕСА_1 в співвідношенні 2/3 та 1/3 частин права власності. Варіанти розподілу житлового будинку з відповідними переобладнаннями наведені в дослідницькій частині висновку (в таблицях № 6-8) та схематично зображені в Додатках № 2, № 3 до даного висновку на 5-х арк. Всі запропоновані варіанти передбачають перепланування та переобладнання у виді реконструкції систем електропостачання, водопостачання, водовідведення, демонтажі дверних блоків, перегородок, влаштування дверних прорізів та мурування стін.
Встановивши, що висновком спеціаліста визначена технічна можливість виділення кожній із сторін відокремленої частини домоволодіння із найбільш наближеним до ідеальних часток кожного із співвласників, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість поділу спірного будинковолодіння відповідно до варіанту № 1, визначеного висновком експертизи.
Правильно встановивши характер спірних правовідносин, повно та всебічно дослідивши обставини справи на підставі оцінки кожного здобутого доказу окремо і всіх доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, взявши до уваги технічну можливість виділу співвласникам їх часток у спільній частковій власності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що оскільки при проведенні експертизи експертом не були враховані самочинно збудовані об`єкти: сарай літ. «К», прибудова до літньої кухні літ. «Ж», будівля «П», рішення суду суперечить судовій практиці, а складений висновок експерта є неналежним доказом, є безпідставними, оскільки вказані споруди не були предметом поділу між сторонами у цій справі. 
Так, згідно із висновком експерта дослідження з приводу виділення прибудови літньої кухні «ж1», сараю «К», будівлі «Л», (незавершене будівництво), теплиці тимчасової «М», навісу «Н», які відносяться до категорії «самочинне будівництво», не проводилось, що відповідає вимогам Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18 червня 2007 року № 55.
Твердження скаржника, що судом не було отримано дозвіл виконавчого комітету Червонослобідської сільської ради на проведення робіт з переобладнання і перепланування будинку, тоді як всі запропоновані варіанти поділу спірного будинковолодіння передбачають втручання в несучі конструкції та інженерні системи загального користування, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до положень статті 152 ЖК Українивиконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.
Подвійне постановлення судом першої інстанції ухвали про закриття підготовчого провадження у справі і призначення справи до розгляду, на що вказує скаржник, не є обов`язковою підставою для скасування правильного по суті рішення суду.
Твердження скаржника про те, що експертом не розглядалось питання щодо розподілу земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння і можливість використання останнього за призначенням, є безпідставними, оскільки перед експертом не ставились питання щодо розподілу земельної ділянки, яка взагалі не є предметом позову у даній справі.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що справу розглянуто складом суду, якому обґрунтовано було заявлено відвід, в задоволенні якого відмовлено, що є окремою підставою для скасування рішення суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки колегія суддів не вважає підстави, наведені представником відповідача для відводу судді Смоляра О.А., обґрунтованими.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
 
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 01 листопада 2021 року – залишити без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 01 листопада 2021 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді 

                                
Повний текст постанови складений 20 червня 2022 року