Постанова
Іменем України
 
20 червня 2022 року 
м. Київ
 
справа № 676/1669/20
провадження № 61-15122св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,
 
учасники справи:
скаржник (боржник) - ОСОБА_1 ,
суб`єкт оскарження -начальник Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Іщук Олена Броніславівна,
стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Гермес»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 серпня 2021 року у складі колегії суддів: Костенка А. М., Гринчука Р. С., Грох Л. М., уцивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) начальника Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Іщук Олени Броніславівни,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2020 року   ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії (бездіяльність) начальника Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій областіІщук О. Б.
На обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказувала, що 03 травня 2012 року вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду її визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених частиною п`ятою статті 191, частиною другою статті 366, частиною третьою статті 362, частиною першою статті 209 КК України та призначено покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі.
Одночасно рішенням суду задоволено цивільний позов ТОВ «Гермес» та стягнено з ОСОБА_1 на користь товариства 1 866 733,95 грн заподіяних збитків.
На підставі виконавчого листа від 21 червня 2012 року № 1-348/11, який видано Кам`янець-Подільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 1 866 733,95 грн, державний виконавець Іккес Н. О. постановою від 11 грудня 2013 року відкрила виконавче провадження № 36466537.
На час відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 відбувала покарання у Качанівській виправній колонії.
Постановою державного виконавця Повєткіної С. І. від 09 жовтня 2015 року виконавче провадження № 36466537 закінчено на підставі пункту 6 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження». 
Постановами начальника Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій областіІщук О. Б. від 03 квітня 2019 року про проведення перевірки виконавчого провадження та про відновлення виконавчого провадження, відновлено виконавче провадження № 36466537 та приєднано до зведеного виконавчого провадження № 51134196.
Державний виконавець Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій областіВолкова О. В., керуючись статтею 41 Закону України «Про виконавче провадження», постановою від 03 квітня 2019 року відновила виконавче провадження № 51134196.
Начальник Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Іщук О. Б. урахувавши ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року та провівши перевірку матеріалів виконавчого провадження АСВП № 36466537 з примусового виконання виконавчого листа № 1-348/11 від 21 червня 2012 року, постановою від 01 листопада 2019 року скасувала постанову державного виконавця Волкової О. В. від 03 квітня 2019 року про відновлення виконавчого провадження.
Також постановою начальника Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій областіІщук О. Б. від 01 листопада 2019 року скасовано постанову державного виконавця Повєткіної С. І. про закінчення виконавчого провадження від 09 жовтня 2015 року.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постановиначальника Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Іщук О. Б. від 01 листопада 2019 року про скасування постанови державного виконавця Повєткіної С. І. від 09 жовтня 2015 року про закінчення виконавчого провадження № 36466537.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року залишено без змін.
ОСОБА_1 вважала дії начальника Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій областіІщук О. Б. неправомірними в силу пункту 6 частини першої статті 49, частини першої статті 41 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки постанова про закінчення виконавчого провадження не була визнана незаконною та не скасована в установленому законом порядку.
Враховуючи викладене ОСОБА_1 просила:
- поновити строк на оскарження рішення начальника Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій областіІщук О. Б. від 01 листопада 2019 року про скасування постанови державного виконавця Повєткіної С. І. від 09 жовтня 2015 року про закінчення виконавчого провадження № 36466537; 
- визнати неправомірним рішення начальника Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій областіІщук О. Б. від 01 листопада 2019 року про скасування процесуального документу, а саме постанови державного виконавця Повєткіної С. І. від 09 жовтня 2015 року про закінчення виконавчого провадження № 36466537; 
- визнати недійсною постанову начальника Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій областіІщук О. Б. від 01 листопада 2019 року.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 16 жовтня 2020 року скаргу  ОСОБА_1 задоволено. 
Поновлено строк на оскарження постанови начальника Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Іщук О. Б. від 01 листопада 2019 року про скасування постанови державного виконавця Повєткіної С. І. від 09 жовтня 2015 року про закінчення виконавчого провадження № 364665387.
Визнано протиправною постанову начальника Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Іщук О. Б. від 01 листопада 2019 року про скасування постанови державного виконавця Повєткіної С. І. від 09 жовтня 2015 року про закінчення виконавчого провадження № 36466537.
Ухвала суду мотивована тим, що скасовуючи постанову державного виконавця Повєткіної С. І. начальник Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій областіІщук О. Б. не встановила у чому полягає її невідповідність вимогам закону, а матеріали справи не містять підтвердження звернення стягувача з клопотанням про проведення перевірки виконавчого провадження.
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 05 серпня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «Гермес» задоволено.
Ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 16 жовтня 2020 рокускасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 .
Постанова суду мотивована тим, що постанова начальника Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Іщук О. Б. від 01 листопада 2019 року про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, є законною та обґрунтованою, оскільки копія постанови від 09 жовтня 2015 року не була надана сторонам виконавчого провадження та суду, в зв`язку з чим неможливо встановити чи затверджувалась дана постанова начальником відділу, якому державний виконавець безпосередньо був підпорядкований.
Крім того, неможливо встановити на підставі чого державний виконавець дійшла висновку про закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення з боржника ОСОБА_1 з урахуванням можливого часу відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника, в даному випадку в пенітенціарній установі при відбуванні ОСОБА_1 кримінального покарання.
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
У вересні 2021 рокуОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову суду апеляційної інстанції, у якій просить її скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі. 
ОСОБА_1 звертаючись до суду касаційної інстанції, просила переглянути постанову Хмельницького апеляційного суду від 05 серпня 2021 року з підстав застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права без урахування висновків щодо застосування таких норм у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Скаржниця зазначала, що скасовуючи постанову державного виконавця Повєткіної С. І. від 09 жовтня 2015 року про закінчення виконавчого провадження № 36466537, начальник Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Іщук О. Б. не встановила та не зазначила у чому саме полягає її невідповідність вимогам закону, вказавши лише, що така постанова є безпідставною.
Таким чином, оскаржувана постанова від 01 листопада 2019 року цілком обґрунтовано визнана Кам`янець-Подільським міськрайонним судом протиправною.
Крім того, постанова державного виконавця Повєткіної С. І. від 09 жовтня 2015 року про закінчення виконавчого провадження № 36466537 була затверджена начальником Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби про що свідчить інформація про виконавче провадження від 22 серпня 2019 року сформована в автоматизованій системі виконавчого провадження. Однак в подальшому така інформація була безпідставно видалена з даного інтернет ресурсу.
Водночас, подальша втрата органами державної виконавчої служби оригіналу постанови державного виконавця Повєткіної С. І. від 09 жовтня 2015 року або не направлення такої постанови сторонам виконавчого провадження не може свідчити про незаконність такої постанови.
Відповідно до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець з власної ініціативи може лише виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки. Інший контроль за виконавчим провадженням, в межах статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», здійснюється начальником відділу виключно на підставі відповідної скарги, вимоги щодо форми та змісту якої закріплено у частині четвертій статті 74 Закону.
Керуючись даною нормою, суд першої інстанції, скасовуючи постанову від 01 листопада 2019 року, правильно встановив, що матеріали справи не містять підтвердження звернення стягувача з клопотанням про проведення перевірки виконавчого провадження.
Тому за обставин відсутності скарги стягувача у начальника Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Іщук О. Б. у листопаді 2019 році не було підстав для здійснення перевірки виконавчого провадження, яке закінчене ще у 2015 році.
Суд апеляційної інстанції при винесенні постанови не взяв до уваги висновки Верховного Суду викладені у постанові від 09 грудня 2020 року у справі № 2-11/11 (провадження № 61-5497св19).
Аргументи інших учасників справи
Відзиву на касаційну скаргу не надходило.
Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року відкрито касаційне провадження та витребувано цивільну справу № 676/1669/20 з Кам`янець-Подільського міськрайонного суду.
У грудні 2021 року до Верховного Суду надійшла цивільна справа № 676/1669/20.
Фактичні обставини справи, встановлені судами 
Суд встановив, що вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 03 травня 2012 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених частиною п`ятою статті 191, частиною другою статті 366, частиною третьою статті 362, частиною першою статті 209 КК України та призначено покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі, задоволено цивільний позов ТОВ «Гермес» та стягнено з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Гермес» 1 866 733,95 грн заподіяних збитків.
На виконання вироку суду в частині цивільного позову стягувачу Кам`янець-Подільським міськрайонним судом видано виконавчий лист від 21 червня 2012 року № 1-348/11 (а. с. 9).
На підставі виконавчого листа державним виконавцем Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби постановою від 11 лютого 2013 року відкрито виконавче провадження № 36466537 (а. с. 8).
09 жовтня 2015 року головним державним виконавцем Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Повєткіною С. І. внесено до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень дані про винесення нею постанови про закінчення виконавчого провадження № 36466537 на підставі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, однак дана постанова роздрукована не була та сторонам виконавчого провадження не вручалась (а. с. 11-14).
Постановою начальника Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій областіІщук О. Б. від 03 квітня 2019 року про проведення перевірки виконавчого провадження, виконавче провадження № 36466537 відновлено та приєднано до зведеного виконавчого провадження № 51134196 (а. с. 7).
Державний виконавець Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій областіВолкова О. В., керуючись статтею 41 Закону України «Про виконавче провадження», постановою від 03 квітня 2019 року відновила виконавче провадження № 51134196 (а. с. 6).
Начальник Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій областіІщук О. Б. урахувавши ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року та провівши перевірку матеріалів виконавчого провадження АСВП № 36466537 з примусового виконання виконавчого листа № 1-348/11 від 21 червня 2012 року, постановою від 01 листопада 2019 року скасувала постанову державного виконавця Волкової О. В. від 03 квітня 2019 року про відновлення виконавчого провадження (а. с. 70).
Також постановою начальника Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій областіІщук О. Б. від 01 листопада 2019 року скасовано постанову державного виконавця Повєткіної С. І. про закінчення виконавчого провадження від 09 жовтня 2015 року (а. с. 4).
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постановиначальника Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Іщук О. Б. від 01 листопада 2019 року про скасування постанови державного виконавця Повєткіної С. І. від 09 жовтня 2015 року про закінчення виконавчого провадження № 36466537 (а. с. 30-33).
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року залишено без змін (а. с. 35, 36).
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;                       2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення суду апеляційної інстанції відповідає вказаним вимогам закону.
Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваного судового рішення, обговоривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з огляду на таке.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
За змістом положень статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. 
Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (статті 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 440-IX (редакція Закону на день подання скарги)).
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» контроль за діяльністю державних виконавців та інших працівників органів державної виконавчої служби здійснюють органи примусового виконання рішень, визначені у статті 6 цього Закону, в порядку встановленому Міністерством юстиції України.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
У частині першій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606 (редакція Закону станом на день винесення постанови про закінчення виконавчого провадження) виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення.
Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов`язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом (частина третя статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606 (редакція Закону станом на день винесення постанови про закінчення виконавчого провадження)). 
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606 (редакція Закону станом на день винесення постанови про закінчення виконавчого провадження), державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до пункту 4.9.2. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 865/4158 (в редакції, чинній на момент прийняття державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження) державний виконавець виносить постанову (додаток 13), яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ, або за належністю до іншого органу державної виконавчої служби. До копії постанови державний виконавець додає виконавчий документ, який повертається органу, що його видав, або стягувачу або передається за належністю. Копію виконавчого листа державний виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження.
Відповідно до положень частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.
Суд встановив, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 09 жовтня 2015 року № 36466537 головним державним виконавцем Повєткіною С. І. роздрукована не була та сторонам виконавчого провадження не вручалась, а лише було внесено відомості про цю постанову до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Тому неможливо встановити на підставі чого державний виконавець дійшла висновку про закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення з боржника ОСОБА_1 .
Копії постанови не надано сторонам виконавчого провадження та суду, в зв`язку з чим неможливо встановити чи затверджувалась дана постанова начальником відділу, якому державний виконавець безпосередньо був підпорядкований.
Доводи касаційної скарги про те, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 09 жовтня 2015 року була затверджена начальником відділу, про що було внесено інформацію до Автоматизованої системи виконавчого провадження, однак потім видалено не може безпосередньо свідчити про вчинення таких дій начальником відділу, оскільки за відсутності сформованої та роздрукованої постанови такі твердження неможливо перевірити.
Встановивши відсутність ознак неправомірності в діях начальника Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій областіІщук О. Б. у зв`язку із винесенням постанови від 01 листопада 2019 року про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 09 жовтня 2015 року з підстав порушення державним виконавцем норм статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 .
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції із наданням їм відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
Посилання у касаційній скарзі на постанову Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 2-11/11 (провадження № 61-5497св19) є безпідставними, оскільки постанова суду апеляційної інстанції їй не суперечить.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, судом апеляційної інстанції було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду апеляційної інстанцій.
Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 серпня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                Є. В. Петров
 
                                                                                                          А. І. Грушицький
 
                                                                                                          І. В. Литвиненко