УХВАЛА

30 червня 2022 року 
м. Київ

cправа №  910/14490/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Жукова С.В. - головуючого, Огородніка К.М., Ткаченко Н.Г.

розглянувши матеріали касаційної скарги Моторного (транспортного) страхового бюро України
на рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2021
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2022
у справі 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал"
до Моторного (транспортного) страхового бюро України
про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (далі - ТОВ "Маркс.Капітал") звернулося з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) про стягнення заборгованості за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АІ/3930904 від 13.10.2013 в розмірі 10260,99 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.11.2021 у справі №910/14490/21 позов задоволено повністю. Стягнуто з МТСБУ на користь ТОВ "Маркс.Капітал" 3 % річних в розмірі - 1   262,78 грн, втрат від інфляції в розмірі 8   998,21 грн, витрати на професійну правову допомогу в розмірі  5000,00 грн та 2270 грн судового збору.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2022 залишено без змін рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2021 у справі №910/14490/21.
До Верховного суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла касаційна скарга у якій заявлено вимогу відступити від висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 07.09.2020 по справі № 910/14293/19 та скасувати вищенаведені судові рішення з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №  910/14490/21 визначено колегію суддів у складі:  Жуков С.В. (головуючий), Огороднік К.М., Ткаченко Н.Г., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2022.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, зважаючи на таке.
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", частина перша статті 17 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
За приписами пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
Приписами пункту 1 частини першої статті 287 ГПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Отже, перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, наведений у пункті 2 частини другої статті 287 ГПК України, є вичерпним.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За змістом частини сьомої статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Предметом касаційного оскарження за касаційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України є судові рішення, якими розглянуто позов про стягнення 10260,99 грн.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" до суду першої інстанції подано у 2021 році, відповідно до статті 7 Закону України "Про державний бюджет на  2021 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня було встановлено у розмірі 2 270,00 грн.
Відтак, предметом позову у цій справі є стягнення 10260,99 грн., що є меншим ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому у розумінні наведених вище положень ГПК України справа № 910/14490/21 є малозначною.
Верховний Суд звертає увагу на те, що за такого правового регулювання можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах, залежить виключно від значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики та обставин конкретної справи, за наявності підстав, передбачених підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини третьою статті 287 ГПК України.
При цьому тягар доказування наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини третьою статті 287 ГПК України, покладається на скаржника.
Оцінивши доводи скаржника щодо застосування норм права, Верховний Суд дійшов висновку, що аргументи та мотиви, викладені у касаційній скарзі, не є переконливими, доречними і достатніми, що дана справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики і її розгляд Верховним Судом є необхідним для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
Беручи до уваги вищевказане, з огляду на принципи господарського судочинства (змагальності та диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом) колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 910/14490/21 за касаційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України поданою на рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2022.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 12, 163, 234, 235, 287, пунктом 1 частини першої статті 293, статтею 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України поданою на рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2022  у справі № 910/14490/21.
2. Копію цієї ухвали, оригінал касаційної скарги із доданими до скарги матеріалами надіслати Моторному (транспортному) страховому бюро України.

3. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                          С.В. Жуков
Судді                                                                                                    К.М. Огороднік
                                                                                                    Н. Г. Ткаченко