ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2022 року	Львів	Справа № 460/7597/21 пров. № А/857/22194/21	
 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                    Хобор Р.Б.,
суддів                                                                         Матковської З.М., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року, ухвалене суддею Гудимою Н.С. у м. Рівне за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у справі № 460/7597/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Полицька виправна колонія (№76)" про визнання протиправною та скасування постанови,
                                                              В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову виконувача обов`язків начальника Державної установи «Полицька виправна колонія (№76)» Музики О. В. від 03.03.2021 року про накладення на засудженого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження;
- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 25000 грн.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Приймаючи це рішення, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження від 03.03.2021 року відповідає критеріям правомірності, що визначені ч. 2 ст. 2 КАС України, так як є обґрунтованою, та такою, що прийнята з урахуванням усіх обставин, що мають значення для її прийняття.
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає те, що суд першої інстанції при розгляді його позовної заяви по суті, в порушення норм як матеріального, так і процесуального права, не в повній мірі дослідив всі наявні матеріали справи, зокрема, не взяв до уваги його заяви, а саме звернення за медичною допомогою, які мають важливе значення для встановлення об`єктивної істини та не надав їм належної правової оцінки. Натомість, взяв до уваги відео з камери відеоспостереження за ранок 22.02.2021 року, яке відповідно до норм КАС України – не може прийматись до уваги, як доказ, через його перегляд, виключно, стороною відповідача, а також порушення його конституційного права на захист під час притягнення його до дисциплінарної відповідальності та проведенні в односторонньому порядку перевірки за рапортом. При цьому, в матеріалах дисциплінарного провадження немає жодного документа на підтвердження факту ознайомлення адвоката з матеріалами вказаного провадження, не зроблено ним жодного зауваження, не подано жодної скарги на дії представників адміністрації виправної колонії. 
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що ОСОБА_1 , засуджений до позбавлення волі та відбуває покарання в секторі максимального рівня безпеки для утримання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі в Державній установі «Полицька виправна колонія № 76».
22.02.2021 року молодший інспектор відділу нагляду і безпеки Державної установи «Полицька виправна колонія (№ 76)», прапорщик внутрішньої служби ОСОБА_2 подав рапорт, згідно з яким, 22.02.2021 року о 06 год. 00 хв., під час чергування в секторі максимального рівня безпеки, де перебувають особи, засуджені до довічного позбавлення волі, він виявив, що засуджений ОСОБА_1 , який утримується у приміщенні № 1, не виконав загальної команди «підйом» і продовжував лежати на своєму спальному місці до 06 год. 20 хв.  
Цього ж дня оператор охоронної теле-(відео) системи відділу ІТЗО сержант внутрішньої безпеки ОСОБА_3 подав рапорт про те, що 22.02.2021 року виявлено порушення розпорядку дня зі сторони засудженого СМРБ ДПВ ОСОБА_1 , який не виконав загальну команду підйом та знаходився на своєму спальному місці, у невстановлений розпорядком дня час, та встав зі свого спального місця о 06 год. 20 хв.
23.02.2021 року тимчасово виконуючий обов`язки начальника СМРБ майор внутрішньої безпеки Стрибулевич В.М. склав акт про те, що засуджений ОСОБА_1 відмовився давати пояснення за фактом дисциплінарного порушення без участі адвоката та у зв`язку з чим просив забезпечити його правовою допомогою.
25.02.2021 року тимчасово виконуючий обов`язки начальника СМРБ майор внутрішньої безпеки Стрибулевич В.М. подав рапорт тимчасово виконуючому обов`язки начальника Державної установи «Полицька виправна колонія (№76)» Папежуку О., в якому доповів, що провів перевірку та зібрав відповідні матеріали стосовно ОСОБА_1 , який допустив порушення встановленого  порядку відбування покарання, а саме: 22.02.2021 року о 06 год. 00 хв. допустив порушення розпорядку дня (не виконав загальної команди «підйом»). Через порушення вимог п.1 ч.3 ст.107 КВК України клопотав перед дисциплінарною комісією про притягнення засудженого до дисциплінарної відповідальності.
26.02.2021 року о 15 год. 20 хв. позивачу повідомили про призначення засідання дисциплінарної комісії на 01.03.2021 року об 11 год. 00 хв. Також позивачу роз`яснили  його права, в тому числі, право повідомити адвоката або іншого спеціаліста в галузі права про участь в засіданні дисциплінарної комісії, та право подати заяву про продовження терміну розгляду дисциплінарного проступку, але не більше як на дві доби.
01.03.2021 року ОСОБА_1 подав заяву, у якій просив відкласти засідання дисциплінарної комісії за рапортом від 22.02.2021 року, через неприбуття адвоката.
У зв`язку з цим, засідання дисциплінарної комісії перенесено на 03.03.2021 року.
03.03.2021 року відбулося засідання дисциплінарної комісії, щодо розгляду питання про порушення ОСОБА_1 , встановленого порядку відбування покарання, на якому прийнято рішення притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення попередження. 
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими регламентуються Кримінально-виконавчим законодавством України, яке складається зокрема, і з  Кримінально-виконавчого кодексу України  (далі - КВК України).
Статтею 9 КВК України встановлено, що засуджені зобов`язані виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб; виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації; ввічливо ставитися до персоналу, інших осіб, які відвідують установи виконання покарань, а також до інших засуджених; з`являтися за викликом адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації. Невиконання засудженими своїх обов`язків і встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність. 
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 107 КВК України, засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами.
Статтею 131-1 КВК України передбачено, що дисциплінарним проступком особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, є протиправне, винне діяння (дія або бездіяльність), що посягає на встановлений порядок у сфері виконання покарань, вчинене цією особою. Персонал установи виконання покарань зобов`язаний довести наявність у діях чи бездіяльності особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, усіх ознак дисциплінарного проступку. Відсутність таких ознак виключає застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення.
Порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань у виді арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк та довічного позбавлення волі врегульовані Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затвердженими наказом Міністерства юстиції України 28.08.2018 №2823/5, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.09.2018 за №1010/32462 (далі - Правила №2823/5).
Ці Правила обов`язкові для виконання персоналом установ виконання покарань, засудженими, які в них утримуються, а також іншими особами, які відвідують ці установи (п.1 розділу І "Загальні положення" Правил №2823/5).
Відповідно до п.3 розділу ІІ "Основні права та обов`язки засуджених в установах виконання покарань" Правил №2823/5, засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконання покарань, правомірні взаємовідносини з іншими засудженими, персоналом установи виконання покарань та іншими особами.
Пунктом 1 розділу VI "Розпорядок дня в установах виконання покарань" Правил №2823/5 передбачено, що у кожній установі виконання покарань організовується суворо регламентований розпорядок дня з урахуванням особливостей роботи з різними категоріями засуджених, оперативної обстановки, пори року, місцевих умов та інших конкретних обставин.
Розпорядок дня складається з підйому, туалету, фізичної зарядки, приймання їжі, розводу на роботу, перебування на виробництві та навчанні, перевірки наявності засуджених, проведення виховних, культурно-масових та спортивно-оздоровчих заходів тощо. При цьому передбачаються безперервний восьмигодинний сон засуджених і надання їм вільного часу не менше ніж дві години.
Для забезпечення неухильного дотримання засудженими встановленого розпорядку дня установи та на виконання вимог Інструкції з організації нагляду за засудженими, які відбувають покарання в установах виконання покарань, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.04.2016 №30/5 ДСК, виконуючим обов`язки начальника установи прийнятий наказ № 17/АГ-21 від 05.01.2021 року, яким затверджений список та час подання команд, які подаються по гучномовному зв`язку щодо виконання засудженими розпорядку дня, зокрема:
06:00 - "Увага, засуджені, підйом" (у вихідні та святкові дні підйом проводиться а 07:00);
06:10 - "Увага, засуджені, вишукуватися на фізичну зарядку";
06:25 - "Увага, засуджені, вишикуватися на ранкову перевірку".
Апеляційний суд встановив те, що 22.02.2021 року молодший інспектор відділу нагляду і безпеки Державної установи «Полицька виправна колонія (№ 76)» прапорщик внутрішньої служби ОСОБА_2 та оператор охоронної теле-(відео) системи відділу ІТЗО сержант внутрішньої безпеки ОСОБА_3 подали відповідні рапорти про те, що цього ж дня, о 06 год. 00 хв., під час чергування в секторі максимального рівня безпеки виявили, що засуджений ОСОБА_1 , який утримується у житловому приміщенні № 1, не виконав загальної команди «підйом» і продовжував лежати на своєму спальному місці до 06 год. 20 хв.
23.02.2021 року позивачу було запропоновано надати пояснення з приводу фактів, наведених в рапорті, однак, позивач відмовився від дачі пояснень без участі адвоката, про що т.в.о. начальника СМРБ майором внутрішньої безпеки Стрибулевич В.М.,  склав відповідний акт.
У ході дисциплінарного провадження 24.02.2021 року майор внутрішньої служби ОСОБА_4 , підполковник внутрішньої служби ОСОБА_5 , майор внутрішньої  служби ОСОБА_6 склали акти про перегляд відеозапису у секторі максимального рівня безпеки та про зняття відеозапису, шляхом копіювання з відеореєстратора «Partizan NVH-852». 
Позивач не заперечив факт перебування на своєму спальному місці до 06 год. 20 хв., однак, пояснив, що це пов`язано із його хворобливим станом, через який позивач не може якісно спати вночі, а зранку вчасно прокидатися.
Проте, апеляційний суд звертає увагу на те, що позивач не надав доказів того, що він раніше звертався із скаргами про свій стан здоров`я до адміністрації виправної колонії та наполягав на проведенні обстеження чи лікування.
Тому, апеляційний суд пояснення позивача, щодо стану здоров`я відхиляє, як такі, які не підтверджені доказами.
Позивач також стверджує, що відповідач не надав йому для огляду матеріали відеофіксації правопорушення. 
Відповідач не заперечує, що не надав позивачу ознайомитися із матеріалами відеофіксації, оскільки, на думку відповідача, ця інформація має обмежений доступ.
Така поведінка відповідача, на думку апеляційного суду, суперечить частині 5 статті 135 КВК України, у якій зазначено, що засуджений та/або його представник мають право ознайомлюватися з матеріалами дисциплінарного провадження та особової справи, робити виписки, знімати копії з них, однак, на переконання апеляційного суду, не вплинула на законність оскарженого рішення відповідача, оскільки позивач не заперечує факт перебування на своєму спальному місці до 06 год. 20 хв.
Далі, 25.02.2021 року т.в.о. начальник Державної установи «Полицька виправна колонія (№76)» Папежуку О., подав  дисциплінарній  комісії установи рапорт, у якому доповів про проведення ним перевірки та доцільність розгляду матеріалів відносно засудженого ОСОБА_1 і вирішення питання щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
Апеляційний суд встановив, що 26.02.2021 року о 15 год. 20 хв. позивачу повідомлено про призначення засідання дисциплінарної комісії на 01.03.2021 року о 11 год. 00 хв., роз`яснено про право повідомити адвоката або іншого спеціаліста в галузі права про участь в засіданні дисциплінарної комісії, а також подати заяву про продовження терміну розгляду дисциплінарного проступку, але не більше як на дві доби.
Того ж дня позивач мав побачення з адвокатом ОСОБА_7 .
Апеляційний суд відхиляє твердження позивача про те, що збір доказів під час перевірки рапорту старшого прапорщика ОСОБА_2 був однобічним, без участі позивача чи його представника, оскільки перевірка фактів викладених у рапорті належить до повноважень відповідача, водночас, засуджений чи його представник вправі знайомитися із зібраними, в ході дисциплінарного провадження, доказами.
Апеляційний суд вважає, що у позивача та його представника було достатньо часу, починаючи з 26.02.2021 року до 03.03.2021 року, щоб ознайомитися із матеріалами дисциплінарного провадження. 
При цьому, позивач та його представник, 03.03.2021 року були присутні на засіданні дисциплінарної комісії по розгляду порушень встановленого порядку відбування покарання засудженим ОСОБА_1 та мали можливість надавати свої пояснення та докази щодо виявленого дисциплінарного правопорушення. 
Відповідно до ч.1 ст.132 КВК України, за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися такі заходи стягнення: попередження; догана; сувора догана; грошовий штраф до двох мінімальних розмірів заробітної плати; скасування поліпшених умов тримання; поміщення засуджених чоловіків, які тримаються у виправних колоніях, у дисциплінарний ізолятор з виведенням або без виведення на роботу чи навчання на строк до чотирнадцяти діб, а засуджених жінок - до десяти діб; поміщення засуджених, які тримаються в приміщеннях камерного типу виправних колоній максимального рівня безпеки, у карцер без виведення на роботу на строк до чотирнадцяти діб; переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців.
При цьому, попередження - це письмове застереження про притягнення до дисциплінарної відповідальності певного виду у разі повторного порушення.
Порядок застосування заходів стягнення до осіб, позбавлених волі, визначений ст.134 КВК України.
Частинами 1, 3, 15 та 16 статті 134 КВК України передбачено, що при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого. Стягнення може бути накладене лише на особу, яка вчинила проступок, і не пізніше десяти діб з дня виявлення проступку, а якщо у зв`язку з проступком проводилась перевірка, то з дня її закінчення, але не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. При накладенні стягнення на засудженого адміністрація колонії надає йому можливість у встановленому порядку повідомити про це близьких родичів, адвоката або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Адміністрація колонії при встановленні факту порушення особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, вимог режиму зобов`язана невідкладно розпочати перевірку причин, обставин і мотивів вчинення порушення, поведінки цієї особи до вчинення проступку, визначити кількість і характер раніше накладених стягнень, а також отримати її пояснення про суть проступку. За наслідками такої перевірки приймається рішення про доцільність або недоцільність застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення та обґрунтовується їх вид. Якщо адміністрація колонії прийняла рішення обмежитися іншими профілактичними заходами, це відображається у щоденнику індивідуальної роботи із засудженим та доводиться до відома особи під підпис.
Відповідно до ч.7 ст. 135 КВК України, рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності особи, яка відбуває покарання, має бути детально вмотивоване та може бути оскаржене особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, або її представником до органу виконання покарань вищого рівня, прокурора чи суду.
Апеляційний суд встановив, що 03.03.2021 року, враховуючи причини, обставини та мотиви вчиненого порушення, поведінку засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а саме: те, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_1 допустив 13 порушень встановленого порядку відбування покарань, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, з яких один раз поміщався до карцеру, стягнення погашені у встановленому законом порядку, дисциплінарною комісією установи два рази було вирішено не притягувати до дисциплінарної відповідальності, а обмежитися  бесідою профілактичного характеру за допущені порушення розпорядку дня, прийняла постанову про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у виді попередження.
Підводячи підсумок наведеного, апеляційний суд вважає, що відповідач довів факт вчинення позивачем дисциплінарного правопорушення, оскільки надав для цього належні докази.
Тому, апеляційний суд вважає, що постанова виконувача обов`язків начальника Державної установи «Полицька виправна колонія (№76)» Музики О. В. від 03.03.2021 року про накладення дисциплінарного стягнення у виді попередження є законною, а тому її необхідно залишити в силі.
Що стосується стягнення моральної шкоди, то суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні цієї вимоги, оскільки відповідач не вчинив протиправних дій щодо позивача.
Зважаючи на такий висновок, адміністративний позов необхідно залишити без задоволення.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.
Судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
                                                  П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року в справі № 460/7597/21 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	З. М. Матковська 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Постанова складена 10.05.2022 року