Справа № 444/2539/21                                Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є. 
Провадження № 22-ц/811/4234/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 
Категорія: 70

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       10 травня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Ніткевича А.В.
суддів - Бойко С.М., Копняк С.М. 
розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2021 року в складі судді Мікули В.Є. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, - 
встановив:
У серпні 2021 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просила змінити розмір аліментів, що підлягають стягненню на підставі рішення Жовківського районного суду Львівської області від 17 січня 2019 року, стягувати з відповідача на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 на користь позивачки 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Вимоги мотивувала тим, що згідно із рішенням Жовківського районного суду Львівської області (справа № 444/3070/18 ) від 17 січня 2019 року з відповідача стягуються на її користь аліменти на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1500,00 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з 04.10.2018. 
Зазначає, що такий розмір аліментів є недостатнім та надто малим, а відповідач і такий розмір аліментів сплачує нерегулярно, тому позивачка змушена звернутися з позовом про зміну розміру аліментів. Відповідач працює офіційно та спроможний надавати значно більші кошти на утримання сина, ніж зазначено у рішенні суду.
Оскаржуваним рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2021 року позов задоволено частково.
Вирішено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини, а саме, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягувати такі в користь його матері ОСОБА_2 в твердій грошовій сумі в розмірі - 2500 грн. 00 коп. на дитину щомісячно, всіх його видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.08.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
Розмір аліментів стягуваний в твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.
Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп., який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.
Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , вважає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, які регулюють дані відносини, а також рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що як наслідок призвело до неправильного вирішення справи. 
В обґрунтування вимог покликається на те, що суд не взяв до уваги наведених ним заперечень проти зазначеного розміру аліментів, а тільки врахував той факт, що відповідач не заперечує щодо збільшення розміру аліментів до 1800 грн. 
Зазначає, що з часу прийняття рішення Жовківським районним судом Львівської області від 17.01.2019, яким визначено розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., що стягуються в користь позивачки на утримання їх сина, його матеріальний стан, як платника аліментів не покращився, а погіршився. Позивач не надала доказів матеріального стану відповідача, при цьому суд безпідставно дійшов висновку, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у визначеному розмірі.
Вказує на те, що 02.10.2020 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 . На даний час дружина не працює, оскільки має хронічні захворювання та потребує постійного медичного обстеження та лікування. Власного житла не мають, а таке орендують. Відповідач працює в ТзОВ «Громовик-2017» на посаді завідувач складу з 17.03.2020, з посадовим окладом 7300 грн., з якого відраховуються податки. Влаштуватись на іншу роботу немає можливості, так як теж має проблеми із здоров`ям. Відтак вважає, що розмір його доходу є незначним для утримування своєї сім`ї та сина. Також, на його утриманні перебувають батьки, які є пенсіонерами, інвалідами ІІІ групи загального захворювання, в яких мінімальних розмір пенсії, та яким доводиться купляти ліки та фінансово допомагати. 
Вважає, що вимоги позивачки зводяться до понесення нею додаткових витрат на дитину, однак такі не входять у предмет доказування, оскільки вимог про стягнення додаткових витрат остання не заявляла. 
Підсумовуючи наведене розуміє, що дитині потрібний гармонійний та повноцінний розвиток, фінансове забезпечення, однак на даний час не має можливості виплачувати визначену судом суму аліментів, згідний сплачувати 1800 грн. щомісячно, а також при можливості додатково купляти необхідні речі.
Також звертає увагу на те, що судом було частково задоволено позовні вимоги, проте судовий збір суд стягнув не пропорційно до задоволених вимог, а 908 грн.
Просить рішення Жовківського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2021 року змінити, стягувати аліменти на утримання сина на користь позивачки в розмірі 1800 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).
Згідно із ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є стягнення аліментів, розмір яких не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
При цьому, згідно із ч. 1 ст.8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково виходячи із такого.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, він же платник аліментів, є здоровим, інвалідності не має, працює, має іншу сім`ю, дружина не працює, винаймає житло, а також є працездатним, відтак може сплачувати аліменти на утримання дитини у більшому розмірі. 
З урахування наведених обставин, суд дійшов переконання, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до рішення Жовківського районного суду Львівської області від 17.01.2019 підлягає зміні, необхідно стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі по 2500 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дітей певного віку щомісячно, починаючи з дати набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дитини зі сторони його батька.
Враховуючи частково задоволені позовні вимоги та відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України суд прийшов висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до ст.ст. 51 Конституції України, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України).
Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 6) СК України.
Судом встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом поро народження серії НОМЕР_1 .
Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 17.01.2019 вирішено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в користь його матері ОСОБА_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. 00 коп. на дитину щомісячно, всіх його видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04.10.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
Звертаючись з позовними вимогами позивачка ОСОБА_2 свої доводи зводить до того, що з урахуванням збільшення прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, швидкі темпи зростання цін, значне зростання витрат на оздоровлення, харчування, лікування, утримання дитини, попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, а тому вважає, що з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню. 
Відповідач позовні вимоги визнав частково, не заперечував щодо збільшення розміру аліментів до 1800 грн. щомісячно. 
Згідно із ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).
Згідно із ч. 3 ст.181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до вказаної норми аліменти на утримання дитини можуть бути стягнуті на користь того з батьків, з ким вона проживає та на чиєму утриманні вона перебуває.
Таким чином, положеннями СК України спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу відповідача чи у твердій грошовій сумі) поставлений в залежність від вимоги того, хто має на них право та одночасно встановлено, що розмір аліментів, призначений за будь-яким із зазначених способів стягнення аліментів, не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
При цьому, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
В свою чергу, частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.ст. 13, 76, 77 ЦПК України).
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.
Фактично свої доводи позивачка зводить до того, що відповідач має постійне місце праці, а тому може сплачувати аліменти на сина в у більшому розмірі.
Так, згідно довідки ТОВ «Громовик-2017» ОСОБА_1 дійсно працює у цьому товаристві з 17 березня 2020 року на посаді завідувача складу з посадовим окладом 7 300 грн. 
Згідно із довідкою №Г1700000001 від 05.11.2021 за період роботи з 01.05.2021 року по 31.10.2021 року дохід ОСОБА_1 склав 42 910 грн. 21 коп. Після здійснених обов`язкових відрахувань, сума до виплати за вказаний період становить 34 542 грн. 72 коп. 
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , 02 жовтня 2020 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 .
Згідно із копією трудової книжки ОСОБА_6 , останній 04.01.2021 року припинено виплату допомоги по безробіттю. Доказів про її працевлаштування матеріали справи не містять. 
Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що після набрання рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 17.01.2019 про стягнення аліментів законної сили, у відповідача змінився як матеріальний стан, так і сімейний стан. Відповідач офіційно працевлаштувався та одружився. 
В той же час, апеляційним судом встановлено, що звертаючись до суду із даним позовом, позивачкою не надано доказів зміни (погіршення) її матеріального стану чи зміни сімейного стану.
При цьому, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції в достатній мірі не було надано оцінки доводам відповідача. 
Так, судом першої інстанції не було враховано, що згідно консультаційного висновку ОСОБА_1 має встановлений діагноз захворювання шкіри, який потребує вжиття заходів щодо його лікування. Також, судом не взято до уваги те, що згідно медичних документів дружина відповідача ОСОБА_6 має ряд хронічних захворювань та потребує постійного медичного обстеження та лікування. Підтвердженням цьому є медична документація ОСОБА_6 . Як стверджує відповідач, кошти необхідні на її лікування, придбання медикаментів, обстеження, здачу аналізів. Дані факти підтверджуються долученими до апеляційної скарги чеками. 
Враховуючи наведені обставини, колегія суддів погоджується частково з мотивами апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції в достатній мірі не врахував фактичні обставинам справи та дійшов висновку про стягнення аліментів на дитину в розмірі 2500 грн, який не доведений позивачкою.
Також, на переконання колегії суддів, зростання цін не є підставою для задоволення позову про збільшення розмір аліментів, оскільки в такому випадку перерахування стягуваних аліментів на встановлені законом відповідні індекси здійснюється автоматично без рішення суду.
При цьому витрати, про які зазначала позивачка в позовній заяві, як підставу для збільшення розміру аліментів, є витратами, на стягнення яких позивачка має право за умови їх доведення, і такі кошти є додатковими на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Тому, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в тій частині, що вимоги позивачки зводяться до оплати понесених нею додаткових витрат на дитину, однак такі не входять у предмет доказування, оскільки вимог про стягнення додаткових витрат остання не заявляла.
Мотиви апеляційної скарги про те, що на утриманні відповідача перебувають його батьки, які є пенсіонерами, інвалідами ІІІ групи загального захворювання, в яких мінімальних розмір пенсії та яким доводиться купляти ліки та фінансово допомагати, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки жодних доказів їх утримання саме відповідачем, матеріали справи не містять. Окрім того, батьки відповідача будучи визнаними у встановленому законом порядку особами з інвалідністю, отримують допомогу від держави у вигляді пенсії, а тому можуть себе утримувати самостійно. 
Оцінюючи надані сторонами докази, колегія суддів доходить висновку, що необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде розмір аліментів визначений в сумі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, такий буде співрозмірним матеріальному становищу ОСОБА_1 , відповідатиме інтересам та потребам дитини, а також не буде меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в тому числі з урахуванням того, що батьки зобов`язані у рівній мірі забезпечувати своїх дітей та дбати про їх необхідний та достатній рівень життя, на що суд першої інстанції належної уваги не звернув.
При цьому, апеляційний суд роз`яснює, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України).
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, проте дійшов висновку, який не відповідає обставинам справи, а також помилково зазначив в резолютивній частині оскаржуваного рішення про необхідність стягнення аліментів в новому розмірі з дня звернення позивачки до суду, хоча в мотивах зазначив, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині розподілу судових витрат, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд вирішив такі відповідно до положень статті 141 ЦПК України. 
Згідно із п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення;
Відповідно до вимог статті 376 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Враховуючи обставини справи та норми матеріального та процесуального права, колегія суддів доходить висновку, що рішення Жовківського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2021 року необхідно змінити, з визначенням аліментів в розмірі 2000 грн., які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 . 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, п.2 ч.1 ст.374, п.п. 1-3 ч.1 ст.376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд -
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2021 року в частині визначення розміру аліментів змінити, 
Викласти абзаци другий та третій резолютивної частини рішення в наступній редакції:
Збільшити розмір аліментів, які стягуються відповідно до рішення Жовківського районного суду Львівської області від 17 січня 2019 року з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1500 гривень щомісячно на тверду грошову суму 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили 10 травня 2022 року, до досягнення дитиною повноліття, з проведенням індексації відповідно до закону.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 10 травня 2022 року.

Головуючий                                                  А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк