Справа № 753/11179/20                                                                                         Головуючий в суді І інстанції Каліушко Ф.А.
Провадження № 22-ц/824/4103/2022                                                                  Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(у порядку письмового провадження)
 
25 травня 2022 року                                                                                                            м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Мельника Я.С., суддів Матвієнко Ю.О. та Гуля В.В.,
 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 вересня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2020 року ТОВ «Євро-Реконструкція» звернулось до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в розмірі 15 709,40 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 13 308,51 грн., 3% річних у розмірі 818,62 грн. та 1 582,27 грн. - інфляційної складової боргу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. 
В подальшому, позивач подав до суду пояснення, згідно яких, після подання позовної заяви до суду, відповідач визнав суму боргу в частині нарахованої заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 6 242,88 грн. за період з 01 жовтня 2016 року по 01 червня 2020 року та у період з липня по вересень 2020 року сплатив позивачу наявну заборгованість з централізованого опалення у розмірі 6 242,88 грн., проте не сплатив нараховану йому за цей період інфляційну складову боргу з централізованого опалення в розмірі 1 085,66 грн. та 3% річних у розмірі 496,74 грн. 
За таких обставин, вказував, що заборгованість відповідача за житлово-комунальні послуги становить 7 265,20 грн. за період з 01 жовтня 2016 року по 01 червня 2020 року з централізованого опалення та за період з 01 серпня 2017 року по 01 червня 2020 з гарячого водопостачання, що складається: сума заборгованості за послуги з постачання гарячої води у розмірі 2 762,31 грн., інфляційна складова боргу в розмірі 1 582,27 грн. (централізоване опалення 1 085,66 грн., гаряче водопостачання 496,61 грн.), три відсотки річних у розмірі 818,62 грн. (централізоване опалення 496,74 грн., гаряче водопостачання 321,88 грн.)
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 16 вересня 2021 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» суму заборгованості за постачання гарячої води у розмірі 2 726,31 грн., інфляційні втрати у розмірі 1 582,27 грн. та 3% річний у сумі 818,62 грн., а також судовий збір в сумі 686,09 грн.
Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову та зобов`язання провести коригування нарахувань за спожиті послуги з постачання гарячої води згідно з показниками засобів обліку.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що місцевий суд не врахував, що заборгованість за гаряче водопостачання виникла через несвоєчасну повірку лічильника. До того ж вказує, що ТОВ «Євро-Реконструкція», вимагаючи стягнення боргу, який виник через нарахування за нормами споживання за наявності справних квартирних засобів обліку, своїми діями порушує вимоги Постанови КМУ «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21.07.2005 № 630.
Від представника ТОВ «Євро-Реконструкція» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним залишити її без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не сплачує належним чином за надані йому житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим, за ним утворилась заборгованість за послуги з постачання гарячої води, що становить 2 726,31 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 1582,27 грн. та 3% річних у розмірі 818,62 грн.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
У відповідності до частини 1 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);  3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
За положеннями статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.
23.07.2014 р. в газеті «Хрещатик» № 103(4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення до відповідних житлово-експлуатаційних організацій або до ТОВ «Євро-Реконструкція».
З матеріалів справи вбачається, що проект договору про надання ТОВ «Євро-Реконструкція» послуг централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 року № 111(4511).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а також є споживачем житлово-комунальних послуг за даною адресою.
Відповідно до ЦК України зобов`язанням є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно з диспозицією зазначеної статті цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. 
Зі змісту ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що споживач, зокрема зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
За таких обставин, вбачається, що відповідач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг.
Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Зважаючи на те, що між позивачем та відповідачем існують грошові зобов`язання, які відповідачем порушуються, наявна заборгованість підлягає сплаті з врахуванням трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань (висновок у справі ВСУ № 6-68цс12).
Під час розгляду справи в суді першої інстанції, відповідач визнав суму боргу в частині нарахованої заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 6 242,88 грн. за період з 01 жовтня 2016 року по 01 червня 2020 року, та у період з липня по вересень 2020 року сплатив позивачу наявну заборгованість з централізованого опалення, проте не сплатив нараховану йому за цей період інфляційну складову боргу з централізованого опалення в розмірі 1 085,66 грн. та 3% річних у розмірі 496,74 грн.
До того ж, після проведеної споживачем у березні 2020 року повірки засобів обліку гарячої води та надання відповідних документів позивачу, позивачем було проведено перерахунок заборгованості за послуги гарячого водопостачання відповідно до фактичних показань лічильника, внаслідок чого, розмір заборгованості відповідача за спожиті послуги з гарячого водопостачання за період з 01 серпня 2017 по 01 червня 2020 року становить 2 726,31 грн., інфляційна складова боргу у розмірі 496,61 грн. та 3% річних у розмірі 321,88 грн.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач є споживачем послуг та повинен був здійснювати оплату таких послуг на рахунок ТОВ «Євро-Реконструкція», однак, вчасно, регулярно та в передбаченому розмірі платежі на оплату послуг не вносив, що призвело до утворення заборгованості, а відтак з відповідача підлягає стягненню заборгованість за послуги з постачання гарячої води, що становить 2 726,31 грн., інфляційна складова боргу у розмірі 1 582,27 грн. та 3% річних у розмірі 818,62 грн.
Доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «Євро-Реконструкція», вимагаючи стягнення боргу, який виник через нарахування за нормами споживання за наявності справних квартирних засобів обліку, своїми діями порушує вимоги Постанови КМУ «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21.07.2005 № 630, та вимога про зобов`язання ТОВ «Євро-Реконструкція» провести коригування нарахувань за спожиті послуги з постачання гарячої води згідно з показниками засобів обліку, відхиляються колегією суддів як необґрунтовані, з огляду на таке.
Відповідно до п 11. Постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21.07.2005 № 630 у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку, оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.
Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період.
Відповідно до п. 14 Постанови № 630 показання будинкових засобів обліку знімаються представником виконавця один раз на місяць у присутності постачальника та представника споживачів. Показання квартирних засобів обліку знімаються споживачем щомісяця. 
Пунктом 20 Постанови № 630 встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У  платіжному документі передбачаються графи для зазначення поточних і попередніх показань засобів обліку води, теплової енергії, різниці цих показань або затверджених нормативів (норм) споживання, тарифу на даний вид послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу.
Пунктом 24 Постанови № 630 передбачено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. 
Твердження апелянта щодо того, що заборгованість за гаряче водопостачання виникла через несвоєчасну повірку лічильника, оскільки в його квартирі наявні справні засоби обліку, оцінюються колегією суддів критично, позаяк на підтвердження своїх доводів апелянт надав свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 11 березня 2020 року, яке чинне до березня 2024 року, однак, доказів наявності повірених та взятих на облік лічильників постачання гарячої води в квартиру відповідача за спірний період до суду не надано.
Відповідно до п. 15 Постанови № 630 засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці.
Періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. За цей час споживач оплачує відповідні послуги у такому порядку: з централізованого постачання холодної та гарячої води - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці; з централізованого опалення - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередній опалювальний період. У разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 25 серпня 2020 року позивачем було здійснено перерахунок заборгованості за гаряче водопостачання за період з 11 березня 2020 року, у зв`язку з наданням відповідачем даних про повірку лічильника, в результаті чого заборгованість було зменшено на суму 3 684,08 грн.
Інші доводи апеляційної скарги повторюють доводи позовної заяви, належна оцінка яким була надана судом першої інстанції, не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені такі порушення норм матеріального чи процесуального права, які б відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.
 
Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 вересня 2021 року - без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                            Судді: