ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4803/22 Справа № 214/3251/14-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Попов В.В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 214/3251/14 

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.
секретар судового засідання - Бадалян Н.О.

сторони:
заявник -  Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС»,
боржники – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» на ухвалу Саксаганського  районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від  05 квітня 2022 року, яка постановлена суддею Поповим В.В. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 05 квітня 2022 року, - 

ВСТАНОВИВ:

У березні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» (надалі – ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС»)  звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення їх до виконання. 
Заява мотивована тим, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.09.2014 року задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк», в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №0308/0608/71-173 від 20.06.2008 року, суму заборгованості у розмірі 47961 грн. 37 коп., а також по 159 грн. 87 коп. з кожного відповідача окремо в рахунок відшкодування понесених судових витрат. 
07.11.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» було укладено Договір №2082/К купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» права вимоги за кредитними договорами, у тому числі право вимоги за Кредитним договором №0308/0608/71-173 від 20.06.2008 року. 
Таким чином, ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» набуло прав вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , у зв`язку із чим виникла необхідність у заміні сторони виконавчого провадження. 
Разом з тим, на даний час відкритих виконавчих проваджень з виконання вищевказаного рішення немає, виконавчий документ від первісного стягувача до його правонаступника надано не було та на адресу стягувача такий не повертався. 
Отже, як зазначає представник заявника, є підстави вважати, що виконавчий документ було втрачено. 
Оскільки, виконавчий лист фактично отримано не було, відтак не було можливості пред`явити його до виконання, через що було пропущено строк на пред`явлення виконавчого документу до виконання. 
Посилаючись на викладене, ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» просив суд: замінити стягувача у цивільній справі №214/3251/13 з ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», видати дублікат виконавчого листа та поновити строк його пред`явлення до виконання.
Ухвалою Саксаганського  районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від  05 квітня 2022 року заяву ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення їх до виконання - задоволено частково.
Замінено стягувача у виконавчих листах по цивільній справі №214/3251/14-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме замінено первісного стягувача ПАТ «Дельта Банк» його правонаступником – ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС».
У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.
В апеляційній скарзі ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» просить скасувати ухвалу суду в частині відмови в задоволенні заяви щодо видачі дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, постановивши нове рішення про задоволення вимог ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», посилаючись на невідповідність оскаржуваного судового рішення вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було враховано правовий висновок Верховного Суду у справі №263/4331/18 та у справі №2-6471/06 про те, що сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. ПАТ «Дельта Банк» перебуває у стані ліквідації, відчужило право вимоги на користь ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», а тому втратило матеріально-правову та процесуальну зацікавленість в отриманні дубліката виконавчого листа, у зв`язку з чим заявник вважає, що він має право на поновлення пропущеного процесуального строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, що забезпечить принцип обов`язковості виконання судових рішень.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Зважаючи на те, що ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» в апеляційній скарзі просить суд скасувати ухвалу суду в частині відмови в задоволенні заяви щодо видачі дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, постановивши нове рішення про задоволення цих вимог ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», колегія суддів не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в частині заміни стягувача у виконавчих листах по цивільній справі №214/3251/14-ц з ПАТ «Дельта Банк» його правонаступника ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених вимог у суді першої інстанції.
Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, представник ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.164), а інші учасники справи про причини своєї неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.09.2014 року задоволено позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк», в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №0308/0608/71-173 від 20.06.2008 року, суму заборгованості у розмірі 47961 грн. 37 коп., а також по 159 грн. 87 коп. з кожного відповідача окремо в рахунок відшкодування понесених судових витрат. 
07.11.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» було укладено Договір №2082/К купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» права вимоги за кредитними договорами, у тому числі право вимоги за Кредитним договором №0308/0608/71-173 від 20.06.2008 року. 
Відмовляючи в задоволенні заяви ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для поновлення ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки останнім не наведено та не надано доказів щодо об`єктивних, непереборних перешкод або істотних труднощів для пред`явлення виконавчого листа до виконання в установлені Законом України «Про виконавче провадження» порядку та строку, як і не надано доказів втрати виконавчих листів у даній справі або ж відсутності відкритих виконавчих проваджень, у зв`язку з чим відсутні правові підстави й для видачі дублікату виконавчого листа. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.
Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).
У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 17.4 Розділу ХІІІ  Перехідних положень ЦПК України  передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. 
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, чинній на момент ухвалення рішенням суду, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в  такі строки:  1) посвідчення комісій по трудових спорах,  постанови судів у  справах про адміністративні правопорушення  та  постанови  органів  (посадових    осіб),    уповноважених    розглядати   справи   про  адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;  2) інші виконавчі документи -протягом року, якщо інше не передбачено законом. 
Строки,   зазначені   у   частині   першій   цієї  статті, встановлюються для:  1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.
Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно- правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).
5 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-УІІ І від 02 червня 2016 року.
Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Тлумачення пункту 5 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІI від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VІІІ від 02 червня 2016 року. 
Для пункту 5 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону № 1404-VІІІ від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.
Аналогічний по суті висновок зроблений і в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13 та від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6).
Як вбачається з матеріалів справи, річний строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого на підставі заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 вересня 2014 року, спливав 11 жовтня 2016 року, тобто після набрання чинності Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-УІІ І від 02 червня 2016 року.
Отже, виконавчий документ, виданий на підставі рішення суду в даній цивільній справі, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили.
Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.09.2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк», в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №0308/0608/71-173 від 20.06.2008 року, суму заборгованості у розмірі 47961 грн. 37 коп., а також по 159 грн. 87 коп. з кожного відповідача окремо в рахунок відшкодування понесених судових витрат. 
За даним рішенням стягувачу ПАТ «Дельта Банк» видано шість виконавчих листів 24 листопада 2015 року (а.с. 98).
Постановою державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 10 березня 2017 року закінчено виконавче провадження за виконавчим листом №2/214/2104/14, виданого Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 24 листопада 2015 року, щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості у розмірі 45 138,47 грн. на підставі п.9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з погашенням заборгованості у повному обсязі та повернуто виконавчий лист до суду першої інстанції (а.с. 99а, 99б).
Відомості щодо пред`явлення ПАТ «Дельта Банк» до виконання інших виконавчих листів у даній справі відсутні.
Частиною 1 ст.433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
За змістом ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.
Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які, у свою чергу, оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії, та підтверджені належними доказами.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №2а-12192/09/0470.
ПАТ «Дельта Банк» не звертався до суду із заявою про поновлення пропущеного процесуального строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, а 07.11.2019 року, згідно Договору №2082/К купівлі-продажу прав вимоги, відступив ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» права вимоги за кредитними договорами, у тому числі право вимоги за Кредитним договором №0308/0608/71-173 від 20.06.2008 року. 
Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін, виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа, мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 55 ЦПК України усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Отже, ПАТ «Дельта Банк» розпорядився своїми процесуальними правами, як стягувач у даній справі, та пропустив встановлений Законом процесуальний строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання, що визнається заявником ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», та не ставив питання про поновлення цього строку, а тому, колегія суддів не вбачає підстав для поновлення цього строку новому стягувачу - ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», адже бездіяльність ПАТ «Дельта Банк» тягне правові наслідки й для правонаступника останнього у даних правовідносинах.
При цьому, необхідно зазначити й на тому, що з моменту укладення Договору №2082/К купівлі-продажу прав вимоги 09 листопада 2019 року до звернення ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення їх до виконання – 09 березня 2022 року, минуло два роки чотири місяці й протягом цього часу останній не вчиняв дій щодо отримання дублікатів виконавчих листів, які йому не було передано стягувачем, та поновлення пропущеного процесуального строку щодо пред`явлення їх до виконання, що свідчить про відсутність поважних причин для поновлення такого строку.
Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, ПАТ «Дельта Банк» та його правонаступник у даних правовідносинах ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» протягом тривалого часу не цікавилися виконанням виконавчого листа у цивільній справі №214/3251/14, ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» не наведено та не надано доказів щодо об`єктивних, непереборних перешкод або істотних труднощів для пред`явлення виконавчого листа до виконання в установлені Законом України «Про виконавче провадження» порядку та строку.
За таких обставин, суд дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для поновлення ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Враховуючи положення п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, відповідно до якого у разі втрати виконавчого документа суд, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд першої інстанції вірно відмовив у видачі дубліката виконавчого документа, так як ця вимога є похідною від вимоги про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, у задоволенні якої судом відмовлено.
Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» – залишити без задоволення.
Ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 квітня 2022 року– залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 липня 2022 року

Головуючий: 

Судді: