ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

16 червня 2022 року 	м.Суми	

                                                               Справа №592/14817/21 
                                                               Номер провадження 22-ц/816/591/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Ткачук С. С. 
сторони: 
позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства  комерційний банк «ПриватБанк»
на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми  від 31 січня 2022 року, ухвалене у складі судді Онайка Р.А., в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми, повний текст рішення складено 04 лютого 2022 року,

В С Т А Н О В И В:
       У листопаді 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі– АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Свої вимоги мотивує тим, що відповідачка звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 16 жовтня 2007 року. Відповідачка при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 
Так як відповідачка порушила взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 16 жовтня 2007 року у розмірі 20 844 грн 63 коп. станом на 11 листопада 2021 року, яка складається з наступного: 16 381 грн 80 коп. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0 грн 00 коп. – заборгованість за поточним тілом кредиту, 16 381 грн 80 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0 грн 00 коп. – заборгованість за нарахованими відсотками; 4462 грн 83 коп. – заборгованість за простроченими відсотками; 0 грн 00 коп. – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0 грн 00 коп. – нараховано пені, 0 грн 00 коп. – нараховано комісії; та стягнути судові витрати. 
       Ковпаківський районний суд Сумської області рішенням від 31 січня2022 року в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовив.
               В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити.
       В доводах апеляційної скарги зазначає, що позивачем надані належні та допустимі докази по справі, зокрема, розрахунок заборгованості, у якому вказані суми відсотків, пені та інші суми відповідно до кредитного договору. Відповідачкою ці докази не спростовані.
       Наголошує на тому, що відповідачка приєдналася до запропонованої банком пропозиції. Відповідно до підписаної анкети-заяви, відповідачка ознайомилася та згодна з умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, їх зміст розуміє, та їх положень зобов`язується неухильно дотримуватися. Більш того, вона підтвердила, що в подальшому зобов`язується самостійно знайомитися зі всіма змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів на сайті банку. Підписавши анкету-заяву, банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку – Договорі банківського обслуговування в цілому.
       Зазначає, що відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, позаяк суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них.
       В даному випадку, відповідачка, підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловила свою згоду з формою договору та його умовами.
       На думку скаржника, якщо суд не згоден з розрахунком заборгованості, то він мав навести свій розрахунок.
       Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 16 жовтня 2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та  ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачкою відповідної заяви, в якій вказана сума кредитного ліміту – 2400 грн, базова процентна ставка - 22,8% із розрахунку 360 днів на рік, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Порядок погашення заборгованості – щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості (а. с. 19).
До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а. с. 20-29).
Також позивачем було надано виписку з рахунку (а. с. 40-47) та довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (а. с. 17-18).
Відповідно до довідки банку відповідачці за вказаним кредитним договором були надані наступні кредитні картки №№: НОМЕР_1 (дата відкриття – 16 серпня 2007 року, термін дії - 08/15); НОМЕР_2 (дата відкриття – 29 червня 2015 року, термін дії– 06/19); НОМЕР_3 (дата відкриття – 26 червня 2019 року, термін дії – 05/23) (а. с. 16).
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість   ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 11 листопада 2021 року становить 20 844 грн 63 коп. та складається із: 16 381 грн 80 коп. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0 грн 00 коп. – заборгованість за поточним тілом кредиту, 16 381 грн 80 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0 грн 00 коп. – заборгованість за нарахованими відсотками; 4462 грн 83 коп. – заборгованість за простроченими відсотками; 0 грн 00 коп. – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0 грн 00 коп. – нараховано пені, 0 грн 00 коп. – нараховано комісії (а. с. 7-15).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що розмір заборгованості по процентам за користування кредитними коштами за період з 30 червня 2012 року по 01 листопада 2021 року обрахований, виходячи зі змінених процентних ставок, які в установленому законом порядку з відповідачкою не були погоджені, банком за період з 01 червня 2015 року по 11 листопада 2021 року нараховувались та списувались за рахунок тіла кредиту відсотки в непогодженому розмірі, при цьому за вказаний період сума коштів внесених на погашення кредитної заборгованості перевищує суму використаних клієнтом коштів, тому позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність у відповідачки заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 16 381 грн 80 коп.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав для задоволення позову.
Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Згідно заяви від 16 жовтня 2007 року, яка підписана відповідачкою, між сторонами було погоджено базову процентну ставку на рівні 22,8 % річних.
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, процентна ставка стосовно використання кредитних коштів змінювалась банком, зокрема, у період з 16 жовтня 2007 року по 31 жовтня 2012 року – 22,8% річних (1,9% на місяць), з 01 листопада 2012 року по 31 серпня 2014 року – 30% річних (2,5% на місяць), з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року – 34,8% річних (2,9% на місяць), з 01 квітня 2015 року по 31 липня 2020 року – 43,2% річних (3,6% на місяць), з 01 серпня 2020 року по 11 листопада 2021 року – 42% річних (3,5% на місяць) (а. с. 7-15).
Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що з відповідачкою було погоджено підвищення процентної ставки до 30%, 34,8%, 42% та 43,2% річних АТ КБ «ПриватБанк» всупереч положеннями ст. 81 ЦПК України суду не надано. 
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно наданого банком розрахунку заборгованість по процентам, яка є предметом позову, виникла під час дії підвищених процентних ставок, які в установленому законом порядку з відповідачкою не були погоджені.
Розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, виходячи з базової процентної ставки 1,9% на місяць, погодженої сторонами, за відповідний період позивачем не надано. 
Оскільки наданий банком розрахунок заборгованості не відповідає умовам укладеного сторонами кредитного договору, відтак відсутні підстави для стягнення заборгованості по простроченим процентам у заявлених позивачем розмірах та порядку нарахування. 
А тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення заборгованості по процентам за користування кредитними коштами.
При зверненні до суду з даним позовом, АТ КБ «ПриватБанк» також ставив питання про стягнення з відповідачки заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 16 381 грн 80 коп. 
З наданого позивачем розрахунку вбачається, що банк з 01 червня 2015 року відсотки за користування кредитними коштами щомісяця погашав за рахунок кредиту ( 4-та колонка розрахунку) та з 01 червня 2015 року по 11 листопада 2021 року за рахунок тіла кредиту було погашено відсотків на загальну суму 24 519 грн 52 коп.
Доказів погодження сторонами договору в письмовій формі такого порядку погашення відсотків позивачем не надано. Такі дії банку не відповідають суті кредитних правовідносин, оскільки проценти за своєю суттю є платою за користування кредитними коштами.
Отже, шляхом погашення відсотків за рахунок тіла кредиту банк безпідставно збільшив тіло кредиту на загальну суму 24 519 грн 52 коп, яку погасив за рахунок внесених відповідачкою коштів.
       Відтак колегія суддів погоджується і з висновком суду, що банк не довів наявність у відповідачки заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 16 381 грн 80 коп.
Інші доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування  рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм  матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, суд – 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства  комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми  від 31 січня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -  	Т. А. Левченко	

Судді:                                                                                        О. Ю. Кононенко 

                                                                                                   С. С. Ткачук