ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5631/22 Справа № 212/3650/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Квятковський Я. А. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2022 року                                                                м.Кривий Ріг
справа № 212/3650/21 
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді: Остапенко В.О.,
суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,
сторони:
позивач: Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль»
відповідач:  ОСОБА_1 

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 травня 2022 року, яке ухвалено суддею Квятковським Я.А. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомостей щодо дати складання повного тексту рішення суду матеріали справи не містять, -
       ВСТАНОВИВ:        
В липні 2021 року Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі – АТ «Криворізька теплоцентраль») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.
Позовна заява обґрунтована тим, що позивач надає послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання населенню, а відповідач, відповідно з вимогами ЖК України, Постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 року «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», та умов типового договору, зобов`язана здійснювати оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунку і встановлених тарифів.
Позивач зазначає, що теплова енергія поставляється відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач отримує ці послуги, користуються ними, що свідчить про те, що між сторонами фактично укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, однак не здійснює оплату за надані послуги, внаслідок чого виникла вищевказана заборгованість за централізоване опалення. Наявність заборгованості надає позивачу можливість пред`явити також до відповідача вимогу про стягнення втрат від інфляції та 3% річних.
На підставі наведеного вище, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.10.2013 року по 01.03.2021 року, у розмірі 30 927,61 грн., інфляційні втрати у сумі 4 074,57 грн. та 3% річних у розмірі 1 875,02 грн., а всього стягнути 36 877,20 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 грн.
Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 травня 2022 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог посилаючись на те, що судом першої інстанції проігноровано положення ст. 322 ЦК України, згідно якої власник зобов`язаний утримувати майно, що належить йому на праві приватної власності. Відповідач по справі є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 з 20.09.2018 року, що підтверджується Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Право власності відповідача по справі набуто на підстав свідоцтва про право на спадщину, отже вона, як спадкоємиця, має відповідати за борги спадкодавця за несплачені комунальні послуги. 
Апелянт зауважує на тому, що відповідно до вимог ЦПК України, позивач визначився з колом відповідачів та звернувся з даним позовом саме до відповідача, а висновок суду першої інстанції про необхідність залучення до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 , є безпідставним.
Крім того апелянт вважає безпідставними посилання суду першої інстанції на те, що матеріали справи не містять жодних доказів про фактично надані послуги теплопостачання, оскільки надання відповідачу послуг теплопостачання підтверджується бухгалтерським детальним розрахунком. 
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ОСОБА_1 є власником 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з 20.09.2018 року.
Відповідач ОСОБА_1 , згідно з випискою з особового рахунку та довідкою відділу реєстрації місця проживання громадян, знята з реєстраційного обліку за вказаною адресою 4.10.2005 року.
Згідно наданого позивачем розрахунку, відповідач кошти за спожиті послуги з теплопостачання не сплачувала, у зв`язку з чим за період з 01.10.2013 року по 01.03.2021 року виникла заборгованість за централізоване опалення у розмірі 30 927,61 грн.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позов про стягнення загального боргу по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 пред`явлено позивачем лише до одного співвласника вказаної квартири, та з того, що матеріали справи не містять жодних доказів про фактично надані послуги теплопостачання.
Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Згідно зі ст.ст. 2,4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації.
Відповідно дост.360 ЦК України, співвласник, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів на рахунок управителя незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інше не передбачено договором.
Згідно ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , з 20.09.2018 року, є співвласником квартири АДРЕСА_2 , отже, відповідно до приписів ст. 319,360 ЦК України має нести відповідальність в межах своєї частки у майні за його утримання.
Частиною першою ст.1268 ЦК України, встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Таким чином, виходячи з аналізу зазначених правових норм фактичне подання особою в передбачений законом строк заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини свідчить про прийняття нею спадщини.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Частина перша ст. 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідач прийняла спадщину у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 .
За таких обставин, ОСОБА_1 , приймаючи 1/2 частину спадкового майна, успадкувала 1/2 частину усіх прав та обов`язків спадкодавця, в тому числі зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання, наданих позивачем до квартири АДРЕСА_2 , яка входить до прийнятого спадкового майна.
Таким чином, колегія суддів вважає, що оскільки судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення було неправильно застосовано норми матеріального права, то апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення по справі про часткове задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача 15463,80 грн. заборгованості по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення, що становить 1/2 частину загальної заборгованості по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.10.2013 року по 01.03.2021 року.
При цьому колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять жодних доказів про фактично надані послуги теплопостачання, оскільки Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, доказів ненадання позивачем послуг теплопостачання суду надано не було. 
Також колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що в задоволенні позову слід відмовити з тих підстав, що позов пред`явлено позивачем лише до одного співвласника вказаної квартири, оскільки вказана обставина не є належною правовою підставою для відмови в задоволенні позову. 
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.
Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей, як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
З огляду на викладене, правовідносини, які склались між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.
Тому на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням інфляційних втрат та 3 % річних, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Враховуючи наведене вище та ту обставину, що відповідач має заборгованість перед позивачем за надані житлово-комунальні, колегія суддів дійшла висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 1/2 частини інфляційних втрат та трьох відсотків річних, а саме: підлягають стягненню 1/2 частина інфляційних втрат у розмірі 2037,28 грн. та 1/2 частина трьох відсотків річних у розмірі 937,51 грн., згідно наданого позивачем розрахунку, який перевірено колегією суддів та з яким колегія суддів погоджується. 
На підставі наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі про часткове задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідач на користь позивача 15463,80 грн. заборгованості по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.10.2013 року по 01.03.2021 року, інфляційні втрати у розмірі 2037,28 грн. та три відсотка річних у розмірі 937,51 грн. 
Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, пропорційно задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позову в розмірі 1 135 грн., 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 липня 2022 року позивачу відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 травня 2022 року до ухвалення судового рішення у справі.
За таких обставин, з урахуванням задоволення 1/2 частини позовних вимог позивача, колегія суддів стягує з позивача та відповідача на користь держави судовий збір у розмірі по 1 702,50 грн.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» задовольнити. 
Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 травня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення по справі.
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» 15463 (п`ятнадцять тисяч чотириста шістдесят три) грн. 80 грн. заборгованості по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.10.2013 року по 01.03.2021 року, інфляційні втрати у розмірі 2037 (дві тисячі тридцять сім) грн. 28 коп. та три відсотка річних у розмірі 937 (дев`ятсот тридцять сім) грн. 51 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судовий збір за подання позову в розмірі 1 135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції в розмірі 1 702 (одна тисяча сімсот дві) грн. 50 коп.
Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на користь держави судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції в розмірі 1 702 (одна тисяча сімсот дві) грн. 50 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 31 серпня 2022 року. 

Головуючий:

Судді: