ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

17 травня 2022 року 	м.Суми	

Справа №2-122/09 
Номер провадження 22-ц/816/432/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Собини О. І. 
за участю секретаря судового засідання -Кияненко Н.М., 
сторони справи:
первісний стягувач - АТ «Дельта Банк»
заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»,
боржники: ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Цюпки Олександра Віталійовича на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 22 грудня 2021 року,  у складі судді Клименко А.Я.,  постановлену в м. Суми, 
в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ТОВ  «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»  звернулось до суду із заявою про заміну сторони (стягувача) виконавчого  провадження, видачу дубліката виконавчого  листа у справі  № 2-122/09 за позовом  ТОВ «Український промисловий банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,  поновлення  пропущеного строку для пред`явлення до виконання  виконавчого  документу .
Заяву вмотивовано тим, що 06 січня 2009 року Зарічним районним судом м. Суми було винесено  рішення по справі  № 2-122/09 за позовом  ТОВ «Український  промисловий банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. На виконання  цього судового рішення стягувачу були видані  виконавчі листи.
30.06.2010 між  ТОВ «Український  промисловий банк» та  АТ «Дельта Банк» укладено  договір про  передачу останньому активів та кредитних  зобов`язань.   Згідно з умовами  цього  договору  право вимог  до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором  № 232/ФКВ-07 від 27.04.2007  перейшло до АТ «Дельта Банк».   23.06.2020 між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова  компанія «Еліт Фінанс» укладено  договір про відступлення право вимоги № 2268/К, згідно з умовами якого  право вимоги за зобов`язанням за вказаним кредитним договором  перейшло до ТОВ «Фінансова  компанія «Еліт Фінанс». 
Також зазначає, що на даний час  виконавчі листи щодо боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на виконанні не  перебувають,  оригінали виконавчих листів АТ «Дельта Банк» не передавав ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» та місцезнаходження  виконавчих документів невідомо.
Крім того,  вказує на те,  що   процесуальний строк ТОВ «Фінансова  компанія «Еліт Фінанс» був пропущений через перебування  первісного кредитора на стадії ліквідації, де було прийнято рішення  про початок  процедури тимчасової  адміністрації та неможливість  пред`явлення виконавчого документа  в межах строку, що виключає  наявність вини ТОВ «Фінансова  компанія «Еліт Фінанс», як правонаступника  банку.  
Ухвалою Зарічного  районного  суду  м. Суми  від  22  грудня  2021 року  заяву ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» задоволено: замінено стягувача  АК «Дельта-Банк» на правонаступника ТОВ  «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»  при примусовому виконанні рішення суду у справі № 2-122/09 за позовом ТОВ «Український промисловий банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості; видано  дублікат виконавчого листа по справі №2-122/09 за позовом  ТОВ «Український промисловий  банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення  заборгованості; поновлено пропущений строк  для пред`явлення до виконання  виконавчого листа по справі №2-122/09 за позовом  ТОВ «Український промисловий  банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення  заборгованості.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що встановити  місце перебування виконавчого листа не виявилося  за можливе, оскільки первісний стягувач ТОВ «Український промисловий банк» виконавчий  документ не передавав заявнику, а втрата виконавчого листа позбавляє стягувача права на повторне  звернення  судового  рішення до виконання, тому вважав, що заява стягувача про видачу дублікату  виконавчого листа є обґрунтованою, а також дійшов висновку про наявність підстав для поновлення  пропущеного строку для пред`явлення  виконавчого  листа, враховуючи те, що заявник був позбавлений можливості  пред`являти  виконавчий лист до виконання  у встановлений строк.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник ОСОБА_1 - адвокат  Цюпка О.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на  неправильне застосування норм матеріального права  та порушення норм  процесуального права,  просить ухвалу суду скасувати  в частині поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та  постановити нову, якою  відмовити ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» у задоволенні вимоги. 
За змістом  доводів апеляційної скарги,   боржник ОСОБА_1 вважає, що наведені ТОВ «ФК «Еліт Фінанс»  підстави для поновлення пропущеного строку для пред`явлення вказаного виконавчого  листа  не є поважними, такі підстави є надуманими стягувачем.  Зокрема, у попереднього  кредитора АТ «Дельта-Банк»  не було жодних перепон для  реалізації  свого права  на стягнення  боргу з ОСОБА_1 та ОСОБА_2   за судовим рішення. Проте цей банк таке своє  право з 2012  року  по  2020 рік не реалізував.
Також вказує на надану  ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» постанову  державного виконавця від 12.06.2014 ,  відповідно до якої  виконавчий лист відносно  ОСОБА_1 перебував  на примусовому  виконанні, про що стягувачу  АТ «Дельта Банк» було  достеменно  відомо. Одночасно матеріали справи не містять  жодних доказів того, що інший  виконавчий  лист взагалі пред`являвся до примусового   виконання.
Від заявника до апеляційного суду надійшли пояснення, в яких посилаючись на необґрунтованість апеляційної  скарги, просить її  залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції  без змін, оскільки вважає, що суд вірно  встановив фактичні обставини справи і поновив пропущений строк для пред`явлення   виконавчого листа до виконання, бо  виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено у ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».
Від інших учасників судового розгляду пояснень на апеляційну скаргу не надходило.
У заяві до суду адвокат Цюпка  О.В. підтримав доводи апеляційної скарги та просив  її розглянути без його участі.
Представники заявника та АТ «Дельта Банк» та  ОСОБА_2 до суду не прибули, однак про час, дату та місце проведення судового засідання були належним чином повідомлені.   
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, ч. 4 ст. 376 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.
Оскільки відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, оскаржена ухвала суду підлягає перевірці  тільки в частині задоволення вимоги про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.
Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішення  Зарічного  районного суду м. Суми від  06 січня 2009 року позов ТОВ «Український промисловий банк» задоволено:  розірвано  достроково  кредитний  договір № 232/ФКВ-07  від 27.04.2007 року, укладений   між ОСОБА_1 та ТОВ «Український промисловий банк»; стягнуто в солідарному порядку  з ОСОБА_1   та ОСОБА_2 на користь  ТОВ «Український промисловий банк» 215258,76 грн  боргу та  1730 грн судових  витрат ( т.1  а. с. 93-94).
06 лютого 2009 року  за письмовим  зверненням до Зарічного районного суду м. Суми представника ТОВ «Український промисловий банк» Г.В. Кіптенко  видано  два виконавчих  листи та копію судового рішення від 06 січня  2009 року  у даній  справі ( т. 1   а.с. 96).
Документів щодо  пред`явлення банком виконавчих листів  на примусове виконання відносно боржника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 матеріали справи не містять.  
30 червня 2010 року між  ТОВ «Український  промисловий банк» та  АТ «Дельта Банк» укладено  договір про  передачу останньому активів та кредитних  зобов`язань ( т. 2  а.с. 6-11).
Доказів того, що під час оформлення цього договору ТОВ «Укрпромбанк» не повідомив ПАТ «Дельта Банк» про отримання його представником виконавчих листів на виконання рішення суду від 06.01.2009 та не передав їх новому кредитору  у справі немає.
Однак, у зв`язку із надходженням 12.07.2012 до Зарічного районного суду м. Суми  заяви представника ПАТ «Дельта Банк» про видачу  копії рішення цього суду від 06.01.2009, керівником апарату суду 16.07.2012 (вихід.№2-122/09)була надана відповідь, де   керівника ПАТ «Дельта Банк» було повідомлено про обставини видачі представнику попереднього кредитора ТОВ «Укрпромбанк» виконавчих листів за рішенням від 06.01.2009  та про обов`язковість сплати судового збору за повторне отримання копії цього рішення суду.
Отже, станом на 16.07.2012 новому кредитору в особі АТ «Дельта Банк» було відомо про отримання первісним кредитором двох виконавчих листів, проте в подальшому  новий кредитор не з`ясував питання перебування цих виконавчих листів на примусовому  виконанні  в місцевому органі державної виконавчої служби. 
Доказів того, що цієї кредитною установою після переходу до неї прав кредитора від ТОВ «Укрпромбанк» на підставі укладення договору про  передачу активів та кредитних  зобов`язань,  вчинялись дії, які  були спрямовані на пред`явлення   рішення суду від 06.01.2009 до примусове виконання  суду не надано. 
23 червня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено  договір  за № 2273/К про відступлення право вимоги ( а.с.12-14), згідно якого заявнику були переуступлені права вимоги за кредитним договором  від 27.04.2007 укладеного з ОСОБА_1 .
Відповідно до умов договору про відступлення прав вимоги № 2273/к від 02 липня 2020 року новий кредитор (Товариство) підтвердив, що в момент укладення цього договору отримав від Банка усі наявні  в Банку документи, що підтверджують право вимоги до боржників (п.5). Банк не відповідає перед новим кредитором за невиконання або неналежне виконання боржниками своїх зобов`язань (п.7). Новий кредитор (Товариство) підтверджує, що до моменту укладення цього договору ознайомився із фактичним станом заборгованості за основними договорами і приймає усі ризики, пов`язані із основними договорами та правами вимоги; новий кредитор самостійно несе ризики, пов`язані із порушенням зазначених у цьому пункті договору гарантій та запевнень (п.10).
Згідно акту приймання-передачі кредитних, судових, наглядових справ  та переліку документів, переданих новому кредитору  з боку банку за №190 є відмітка про передачу кредитного договору №232/ФКВ-07 від 27.04.2007 укладеного ТОВ Укрпромбанком з ОСОБА_1   з відміткою про судову справу. 
Новим кредитором в особі  ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до заяви про заміну  сторони виконавчого провадження долучено постанову  державного виконавця від 12.06.2014 про повернення стягувачу виконавчого листа щодо стягнення у солідарному порядку  з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором  на користь ТОВ «Укрпромбанк» в сумі 215258,76 грн. з підстав п.2ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції закону  від 21.04.1999 №606 через відсутність  майна, на яке може бути звернуто стягнення. У даній постанові державного виконавця боржником вказаний ОСОБА_1 .   
Щодо повернення виконавчого листа стягувачу відносно боржника ОСОБА_1 доказів суду не надано.  
Також,  суду не надано доказів того, що товариством після переходу до нього прав кредитора згідно договору про відступлення прав вимоги від ПАТ «Дельта Банк»  вчинялись дії, які  були спрямовані на з`ясування обставин щодо  примусового виконання  рішення суду від 06.01.2009.  
17.11.2021 до  суду першої інстанції надійшла заява про заміну сторони у виконавчому провадженні, видачу дублікату та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, в якому зазначено, що у товариства виконавчі документи відсутні, попередній кредитором вони не пред`являлися на примусове виконання через проведення процедури ліквідації банку, отже  відсутнє посилання на об`єктивні причини, які б позбавили можливості товариство  з`ясувати фактичне перебування виданих виконавчих листів у первісного кредитора  та  перебування  цих виконавчих документів на примусовому виконанні.  
У ст.55 ЦПК України  поняття процесуального правонаступництва викладене у такій редакції -  у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
      Відповідно до статей 21,22  Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 21.04.1999 року №606, яка діяла на час видачі виконавчих листів  первісному кредитору,  виконавчі документи  можуть  бути  пред`явлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років, які переривалися пред`явлення виконавчого документа до виконання. Після переривання  строку  пред`явлення виконавчого документа до  виконання  перебіг  строку  поновлюється.  Час,  що  минув  до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю  повного  або  часткового  виконання  рішення   строк пред`явлення  виконавчого  документа  до  виконання  після перерви встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу. 
   Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 47 цього Закону Виконавчий документ,  на підставі якого відкрито виконавче провадження,  за  яким  виконання  не  здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: 2) у боржника відсутнє  майно,  на  яке  може  бути  звернуто стягнення,  а  здійснені  державним виконавцем відповідно до цього Закону   заходи    щодо    розшуку    такого    майна    виявилися безрезультатними;… 
За нормами статей 512-514, ч.1.ст. 516, ч.1 ст.517,ч.1 ст.519 ЦК України підстави заміни кредитора у зобов`язанні:1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва;3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.
Як передбачено у ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:  договори та інші правочини;
В силу частин 1-3,5 ст. 12 цього Кодексу особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Особа може відмовитися від свого майнового права.  Якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом.
Відповідно до частин 1,2 статей 13,14  цього Кодексу цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.
       Аналіз наведених норм матеріального та процесуального права визнає правонасту?пництво  як перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Воно може бути універсальним або частковим. За універсального правонаступництва до правонаступника (фізичної або юридичної особи) переходять усі права і обов`язки того суб`єкта, якому вони належали раніше. Це має місце у разі спадкування, об`єднання в одне кількох підприємств, установ, організацій. За часткового правонаступництва від одного до іншого суб`єкта переходять лише окремі права і обов`язки.
     Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України підставою заміни кредитора у зобов`язанні є правонаступництво. Цивільному праву відомі дві форми правонаступництва - універсальне та сингулярне. При універсальному правонаступництві до правонаступника разом з правами первісного кредитора переходять і його обов`язки. При сингулярному правонаступництві до правонаступника переходить тільки певне право кредитора, як, наприклад, при договірній передачі прав вимоги (цесії). Таким чином, вбачається, що законодавець, закріплюючи правонаступництво як самостійну підставу заміни кредитора, мав на увазі саме універсальне правонаступництво. Підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва  буде пряма вказівка акта цивільного законодавства (ч.3 ст.11 ЦК України), а також настання певних обставин, які мають юридичне значення (наприклад, припинення юридичної особи шляхом реорганізації).
В даному випадку відбулась заміна кредитора внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), якими є  укладені договори  між ТОВ «Укрпромбанк» і  ПАТ «Дельта Банк» про  передачу активів та кредитних  зобов`язань та  між  ПАТ «Дельта Банк»  і ТОВ «Фінансова компанія «УЛІТ ФІНАНС» про відступлення прав вимоги, при укладені яких   закон зобов`язує  первісного кредитора у зобов`язанні  передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, оскільки для нового кредитора зберігають  чинність усі наслідки, які настали від вчинення або не вчинення дій первісним кредитором.  
        Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).
         У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. 
       У постанові Великої Палати Верховного суду від 08.02.2022 у справі № 2-7763/10 надана права позиція, що  заміна  будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених ч.1 ст.2 ЦПК, в межах стадій судового процесу. Реалізація процесуального правонаступництва повинна мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні. Відтак потребує розгляду підстави поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим. Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе.
       Відповідно, відзначає Велика Палата Верховного Суду, що разом із заявою щодо правонаступництва, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має вчинити процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження. Своєю чергою, суд має оцінювати ці питання в комплексі.
        Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків. Якщо ці строки пропущені, то разом із питанням щодо процесуального правонаступництва заявник повинен подати заяву про поновлення пропущеного строку. За відсутності підстав для поновлення такого строку відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.
Як вказано у заяві  з інформації Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчі провадження щодо боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відсутні. 
Однак, на даний час доведено, що  відбулось повернення виконавчого листа стягувачу відносно ОСОБА_2   через відсутність у боржника  майна,  на  яке  може  бути  звернуто стягнення,  а  здійснені  державним виконавцем відповідно до цього Закону   заходи    щодо    розшуку    такого    майна    виявилися безрезультатними. Отже у разі повернення виконавчого листа відносно і ОСОБА_1 при заміні кредитора зберігається право на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання, тому заявник дотримуючись принципу диспозитивності повинен був довести перед судом чи відкривалось виконавче провадження з приводу  стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості за рішенням суду від 06.01.2009, відбулось закриття виконавчого провадження або повернення  виконавчого документу стягувачу, як це відбулось відносно солідарного боржника ОСОБА_2 , бо  для нового кредитора зберігають  чинність усі наслідки, які настали від вчинення або не вчинення дій первісним кредитором.  
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб.
Здійснюючи правосуддя, суд повинен повно з`ясувати обставини щодо примусового виконання рішення суду від 06.01.2009 відносно боржника ОСОБА_1 та  тривалого порушення цього строку з моменту  виникнення  з  причин, що можна визнати поважними за обставин, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали реалізувати своє право, які  виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і підтверджені належними та допустимими засобами доказування. 
Висновки суду як і ствердження заявника  про наявність підстав для поновлення  пропущеного строку для пред`явлення  виконавчого  листа, враховуючи те, що заявник був позбавлений можливості  пред`являти  виконавчий лист до виконання  у встановлений строк не підтверджені матеріалами справи. 
        Право пред`явлення на примусове виконання виконавчого документу,  у разі його не реалізації первісним кредитором,  існувало у  АТ «Дельта Банк» ще до початку  проведення процедури ліквідації банку, оскільки  рішення Національним банком України  про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банку» прийнято 02.10.2015 року, після спливу більш  5 років з дня укладення договору про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ « Дельта Банк». 
Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Згідно із ч. 6 ст. 12 Закону України  «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Вказане положення також закріплено в ч. 2 ст.433 ЦПК України.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести належними, допустимими, достовірним і достатніми доказами (ст.77-80 ЦПК України) обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа документу є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.
Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.
Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.
Обґрунтовуючи  заявлені вимоги, товариство посилається на такі факти:
- на виконання  рішення суду по справі  № 2-122/09  від 06.01.2009  Зарічний суд м. Суми  видав  виконавчі листи первісному стягувачу, який не передав їх ПАТ «ДельтаБанк»   ;
- АТ «Дельта Банк» не міг передати  ТОВ «ФК «Еліт Фінанс»  оригінали виконавчого  документа, оскільки той не отримав їх від первісного  стягувача;
- на підставі договору про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Еліт Фінанс»  стало новим кредитором у правовідносинах, що виникли з кредитного договору № 232/ФКВ-07 від 27.04.2007;
- згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень оригінали виконавчих листів не перебувають на примусовому виконанні. 
Наведені факти підтверджують лише те, що виконавчі листи виписані  та видані  судом першої інстанції  06.02.2009 первісному стягувачу та що   станом на листопад 2021 року вони на примусовому виконанні не перебувають.
Разом з тим, при  зверненні до суду до заяви  товариство  приєднало   копію  постанови  старшого державного виконавця відділу  ДВС Сумського міського управління юстиції  при примусовому виконанні   ОСОБА_3 від  12.06.2014, відповідно до якої  на підставі  п.2  ч.1 ст. 47, ст. 50  Закону України  «Про виконавче провадження» виконавчий лист  № 2-122, виданий  06.01.2009 Зарічним районним судом м. Суми щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь  ТОВ «Український промисловий банк»  215258,76 боргу та 1730 грн судових  витрат, повернуто  стягувачу  ( т.2 а.с. 23).У цій постанові боржником вказано ОСОБА_1 .
Матеріали справи  не містять відомостей, що після видачі 06.01.2009 виконавчих листів ТОВ «Укрпромбанк» та повідомлення про цей факт 16.07.2012   АТ «Дельта Банк», останнє   вживало будь-які заходів щоб  з`ясувати їх  подальший рух з метою виконання рішення суду, фактичні обставини неспроможності встановити  їх місце знаходження, чи відбувалось  переривання строку для пред`явлення до виконання, що має суттєве значення для   вирішення питання поновлення  цього строку.
Також матеріали справи не містять відомостей  про те, що АТ «Дельта Банк»  звертався до суду із заявою про  заміни  стягувача у  виконавчому провадженні.
Оскільки наведені обставини не були з`ясовані  судом першої інстанції, а апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення на підставі доказів наданих суду першої інстанції, тому 1ого висновки про наявність підстав для поновлення  пропущеного строку для пред`явлення  виконавчого  листа до виконання є передчасним через  недоведеність  наявності поважних причин  пропущення цього строку і  тому доводи апеляційної скарги  дають підстави для скасування в цій частині судового рішення і прийняття нового про відмову у задоволенні такої вимоги.  
Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Частиною 1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. 
Згідно ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
З матеріалів справи вбачається, що представник  ОСОБА_1 - адвокат   Цюпка О.В., подаючи апеляційну скаргу до суду, сплатив 496,20 грн судового збору ( т. 2 а.с.58).
Апеляційна скарга ОСОБА_1 в особі  представника - адвоката  Цюпки О.В. задоволена в повному обсязі.
Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» необхідно стягнути 496,20  грн на користь ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст. 367, 374,376,382,384,389  ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі  представника - адвоката  Цюпки О.В. задовольнити.
Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 22 грудня 2021 року в частині поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання скасувати, ухвалити нове про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» у задоволенні вимоги  про  поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (ЄДРПОУ 40340222, 03035, м. Київ, Солом`янська площа, 2) на користь  ОСОБА_1   ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 496,20  грн судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено  17 травня 2022 року.

Головуючий -                                                                                   С.С. Ткачук

Судді:                                                                                                О.Ю.Кононенко 

                                                                                                           О.І. Собина