П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

14 липня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/5615/21	
Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В.
П`ятий  апеляційний адміністративний суд у складі колегії:    
доповідача - судді Стас Л.В.
суддів - Турецької І.О., Шевчук О.А.
за участю секретаря – Худика С.А.
за участю представників відповідачів – Рудак О.В., Горнецької М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції  апеляційні скарги Державного бюро розслідувань, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до  Державного бюро розслідувань, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві про визнання протиправною бездіяльності, скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ: 
        ОСОБА_1 ( далі – позивач) звернувся з позовом до Державного бюро розслідувань ( далі – позивач-1), Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ( далі- позивач-2), в якому просив:
визнати противоправною бездіяльність представників Державного бюро розслідувань щодо недотримання гарантій соціального захисту позивача, як учасника бойових дій, в частині невжиття заходів щодо надання ОСОБА_1 іншої рівнозначної посади державної служби, в тому числі невжиття заходів щодо переведення позивача в системі Державного бюро розслідувань на іншу нижчу або рівнозначну вакантну посаду;
визнати протиправним та скасувати наказ №76-ос від 09.03.2021 р., виданий Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Миколаєві, про звільнення державного службовця ОСОБА_1 з посади заступника начальника Третього слідчого відділу (відділу з розслідування військових злочинів) Слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, та припинення його державної служби на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу";
зобов`язати представників Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, а також представників Державного бюро розслідувань вжити невідкладних заходів щодо дотримання гарантій соціального захисту позивача, як учасника бойових дій, з 10.03.2021 року поновити позивача на посаді, що є рівнозначною посаді заступника начальника Третього слідчого відділу (відділу з розслідування військових злочинів) Слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, або на іншій посаді з аналогічними функціональними обов`язками, а у разі неможливості поновлення запропонувати нижчу посаду, але не нижче старшого слідчого або слідчого в органах Державного бюро розслідувань;
стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10.03.2021 року до дня ухвалення рішення суду про поновлення на посаді, без урахування обов`язкових платежів.
      Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року – в задоволені позову відмовлено. 
      26.10.2021 року представником позивача (адвокатом Ковальчук М.Г.) подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідачів витрати на професійну правничу допомогу в сумі 29 200,00 грн.
      Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2021 року- заяву представника позивача ОСОБА_1 (адвоката Ковальчук М.Г.) за вх. № 59671/21 від 26.10.2021 року про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.
     Стягнуто з Державного бюро розслідувань та Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 12 400,00 грн. (дванадцять тисяч чотириста гривень).
     В іншій частині – відмовлено.
     В апеляційних скаргах, відповідачі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять додаткове рішення суду від 05 листопада 2021 року – скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви представника позивача про розподіл судових витрат. Доводи апеляційних скарг обгрунтовані тим, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є спів мірним зі складністю справи і наданими адвокатом послугами. Крім того, апелянти зазначають  про відсутність підстав для стягнення витрат на правничу допомогу з суб`єкту владних повноважень на користь позивача у випадку відмови у позові, в силу ст. 139 КАС України. 

     Позивач не скористався своїм процесуальним правом надання відзиву на апеляційні скарги. 

      Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з таких мотивів.
     Відповідно до ч.1  ст. 139 КАС України  при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього  Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
      Відповідно до положень п. 1 ч. 3  ст. 132 КАС України  до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
      Відповідно до частини першої  статті 134 КАС України  витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
      Згідно із частиною другою  статті 134 КАС України  за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
      Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, жодним чином не мотивував підстави з посиланням на законодавче обгрунтування, стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу на користь позивача, якому в задоволенні позову, цей же суд і відмовив. 
     З урахуванням наведеного, враховуючи позицію суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог, судові витрати на професійну правничу допомогу розподілу між сторонами не підлягають. 
      Відповідно до ст. ст. 242 КАС України КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

      У відповідності до ст. ст. 315, 317 КАС України суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове судове рішення на підставі неправильного застосування норм матеріального права.

       Керуючись ст.ст.  308,  315,  317,  322,  325,  328 КАС України, суд,-
                                                               ПОСТАНОВИВ: 
       Апеляційні скарги Державного бюро розслідувань, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві – задовольнити. 
       Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до  Державного бюро розслідувань, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві про визнання протиправною бездіяльності, скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - скасувати. 
      Прийняти нову постанову, якою у задоволені заяви представника позивача – адвоката Ковальчук Марії Григорівни про стягнення з Державного бюро розслідувань та Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу – відмовити. 
      Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

                                                                               Дата складення повного судового рішення 14.07.2022р. 

Головуючий суддя 	 	Стас Л.В.	
Судді	    	Турецька І.О.    Шевчук О.А.