Постанова                                                   
іменем України
7 червня 2022 року?
м. Київ
справа № 712/11669/20
провадження № 51-5049км21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду      у складі:?
головуючого                                   ОСОБА_1 ,?
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:?
секретаря судового засідання    ОСОБА_4 ,
прокурора                                       ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції 
захисника                                        ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 – ОСОБА_6 на вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 22 червня 2021 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 16 серпня 2021 рокув кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за    № 12020251010003222,  за обвинуваченням 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Ізюма Харківської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , такого, що судимості не мав,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 15, частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України (далі — КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Соснівського районного суду м.Черкаси від 22 червня 2021 року ОСОБА_7 засуджено за частиною 3 статті 15, частиною 1 статті 115 КК та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.
Строк відбування покарання визначено обчислювати з 22 червня 2021 року. Зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 31 лютого 2020 року по 21 червня 2021 року.
Частково задоволено цивільний позов ОСОБА_8 та стягнуто з ОСОБА_7 на користь позивачки 5000 грн та 70 000 грн  матеріальної та моральної шкоди відповідно.
Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за вчинення кримінального правопорушення за таких обставин. 
31 серпня 2020 року близько 08:30 ОСОБА_7 , який був у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин зі співмешканкою ОСОБА_8 через ревнощі, маючи умисел на позбавлення життя потерпілої, ножом завдав потерпілій одного удару у груди з лівої сторони. Після цього потерпіла вибігла з квартири до під`їзду, а                   ОСОБА_7 вийшов слідом і завдав потерпілій ще одного удару в шию зліва та одного удару у праве вухо. Таким чином, він спричинив потерпілій тілесні ушкодження, які згідно з висновком експерта від 04 листопада 2020 року № 02-01/1010 належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя, а також легкі тілесні ушкодження. Однак свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство потерпілої ОСОБА_7 не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, та не вчинив усіх дій, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, оскільки був зупинений дітьми потерпілої ОСОБА_8 . 
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 16 серпня 2021 року вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 22 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ставить вимогу про скасування судових рішень та просить призначити новий розгляд у суді першої інстанції, посилається на неправильну кваліфікацію дій її підзахисного, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого.
 
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник обґрунтовуючи неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій та посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
 
Зокрема, захисник не погоджується із кваліфікацією дій свого підзахисного, вважає, що сторона обвинувачення не довела його винуватості у вчиненні замаху на вбивство, адже він захищався і в його діях вбачається злочин, передбачений   статтею 124 КК.
 
Також, захисник стверджує, що суд апеляційної інстанції не дотримався вимог, передбачених статтею 419 КПК, оскільки ретельно не перевірив усіх доводів апеляційної скарги та не навів переконливих мотивів, з яких виходив під час постановлення ухвали. 
 
Обґрунтовуючи істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, захисник зазначає, що в матеріалах кримінального провадження відсутній технічний носій інформації звукозапису судового засідання від 22 червня 2021 року.
 
Невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого, захисник мотивує тим, що суди повною мірою не врахували даних, які характеризують особу засудженого, однак не конкретизує вимог до суду касаційної інстанції та не ставить питання про пом`якшення покарання особі.
 
У своїй заяві потерпіла ОСОБА_9 ( ОСОБА_8 ), заперечувала проти задоволення касаційної скарги захисника, зазначила, що вона не погрожувала ОСОБА_7 , це він намагався її вбити і вбив би, однак діти йому завадили. Просила судові рішення залишити без зміни.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, яка підтримала свою касаційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги захисника, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга захисника не підлягає задоволенню на таких підставах. 
Мотиви Суду
Відповідно до статті 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами нижчих інстанцій норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не уповноважений досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в  оскаржених судових рішеннях, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Як визначено статтею 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Суд не може перевіряти будь-які докази, а також приймати нові докази, які не були предметом розгляду в судах першої та апеляційної інстанцій. Крім того не має права встановлювати та визнавати обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні. 
Що стосується доводів захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
 У касаційній скарзі захисник вказує, що суди не взяли до уваги всіх фактичних обставин справи, які мали суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, надає свою оцінку дослідженим у суді доказам та зазначає про перевищення меж необхідної оборони її підзахисним. 
При цьому такі доводи касаційної скарги не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, оскільки суд не вправі виходити за межі фактів та обставин, установлених у судах першої та апеляційної інстанцій, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, тобто перевіряти доказ на несумлінність, точність та несуперечність з фактичними обставинами справи, а також зіставляти ці дані з іншими доказами.
Під час касаційного розгляду кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судами нижчих інстанцій.
 
Що стосується доводів касаційної скарги захисника про встановлення того, чи перебував засуджений у стані необхідної оборони під час спричинення потерпілій тілесних ушкоджень та з`ясування правильності кваліфікації дій ОСОБА_7 .
 
Із наведеними в касаційній скарзі доводами про те, що дії ОСОБА_7 мають бути кваліфіковані за статтею 124 КК, оскільки він перебував у стані необхідної оборони, Суд не погоджується з огляду на таке.
 
Відповідно до статті 36 КК  необхідною обороною є дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
 
З установлених судами обставин справи убачається, що між ОСОБА_7 та                     ОСОБА_8 , які перебували разом у квартирі засудженого, виникла сварка на ґрунті ревнощів з боку останнього. Потерпіла отримала удар ножем спочатку у груди зліва, а потім у шию та вухо. Такі дані суд отримав із показань потерпілої, яка залишилась живою, оскільки їй вчасно викликали швидку допомогу. Такі показання потерпілої узгоджуються з даними, які містить протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 від 13 жовтня 2020 року, відповідно до якого потерпіла детально показала, як ОСОБА_7 наносив їй удари ножем, послідовність своїх дій, вказала яким чином вона схопилась за лезо ножа та зламала його, а також на статисті показала, як ОСОБА_7 наздогнав її вже за межами квартири, завдав ударів ножем у шию. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 30 жовтня 2020 року характер та локалізація спричинених ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, могли виникнути за обставин, повідомлених потерпілою під час проведення слідчого експерименту. Свідок                         ОСОБА_10 підтвердила показання матері в частині того, що ОСОБА_7 , перебуваючи у тамбурі під`їзду завдав їй удари ножем.
 
З огляду на викладене суди попередніх інстанцій обґрунтовано встановили, що дії потерпілої за об`єктивними ознаками не могли створити реальної та безпосередньої загрози заподіяння шкоди   ОСОБА_7 .
 
Крім цього, зі встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи вбачається, що  згідно з висновком експерта від 4 листопада 2020 року №02-01/1010 у потерпілої ОСОБА_8 було виявлено проникаюче колото-різане поранення грудної клітки зліва (тяжке тілесне ушкодження, що небезпечне для життя), яке проникає в плевральну порожнину з попаданням крові та повітря в плевральну частину, дві колото-різані рани в ділянці м`яких тканин шиї зліва і рани правого вуха (легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я).
 
Кількість (три удари ножом) і локалізація заподіяних потерпілому ушкоджень (одне - у ділянці грудної клітки, два інші - у шию та вухо) додатково підтверджують відсутність стану необхідної оборони, про який веде мову сторона захисту.
 
За результатами касаційної перевірки, резюмуючи названі вище доводи сторони захисту про перевищення ОСОБА_7 меж необхідної оборони, колегія суддів робить висновок, що характер поведінки засудженого поза розумним сумнівом не свідчить про перебування його в стані необхідної оборони. Крім того, з показань засудженого вбачається, що потерпіла сама собі наносила удари, а доводи засудженого про її наміри вбити ОСОБА_7 спростовуються перевіреними в суді першої інстанції смс-повідомлення з погрозою від засудженого, а також показаннями свідків ОСОБА_11 ,  ОСОБА_12 , які неодноразово чули про те, що ОСОБА_7 простягав руки до                     ОСОБА_8 і погрожував їй фізичною розправою. Крім того у своїх показаннях                          ОСОБА_7 не вказує, що наносив будь-які удари потерпілій, а зазначає, що вона сама завдала собі удари ножом. За наслідком таких встановлених обставин, можна виключити можливість кваліфікації вчиненого за статтею 124 КК.
 
Що стосується доводів захисника про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме відсутність технічного носія інформації з відео та аудіозаписом судового засідання від 22 червня 2021 року.
 
Відповідно до частини 1 статті 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. При цьому пункт 7 частини 2 згаданої статті передбачає, що судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо, зокрема, у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання та технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження суду першої інстанції.
 
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 22 червня 2021 року судове засідання в суді першої інстанції фіксувалося за допомогою звукозаписувального технічного засобу, про що свідчить технічний носій інформації. Крім того, інформація розміщена на зазначеному технічному носії, повністю відповідає наявному в матеріалах кримінального провадження журналу судового засідання.
За змістом касаційної скарги захисник вказує на відсутність дисків із записом судового засідання від 22 червня 2021 року.
Однак під час прослуховування запису судового засідання від 22 червня, а саме час проголошення вироку, такий диск наявний у матеріалах кримінального провадження, а в журналі наявні дані про вихід суду до нарадчої кімнати. При цьому неякісне відображення на технічному носії інформації, а саме проголошення вироку судом першої інстанції, не може визнаватись істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, як на то посилається захисник.
Така обставина не стосується також і тієї частини судового розгляду, коли місцевий суд досліджував докази у кримінальному провадженні.
Тобто неповна фіксація проголошення вироку судом першої інстанції не перешкодила апеляційному суду ухвалити законний та обґрунтований вирок.   
За таких обставин, на думку колегії суддів, у цьому випадку порушення вимог кримінального процесуального закону, на яке вказує захисник, не є істотним.
Доводи захисника про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі її підзахисного не заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції при призначенні покарання були враховані всі дані про особу винного, при цьому суд апеляційної інстанції перевірив правильність призначеного покарання та обґрунтувавши свої висновки погодився з висновками місцевого суду.
Крім того неспроможними є і доводи зазначені в касаційній скарзі захисника щодо порушення судом статті 419 КПК, оскільки суд перевірив всі доводи апеляційної скарги надав належні відповіді та аргументував свої висновки, погодився з висновками місцевого суду.
Суд доходить висновку, що вирок та ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам статей 370, 374, 419 КПК.
 
Таким чином, оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, касаційну скаргу захисника потрібно залишити без задоволення, а судові рішення - без зміни.
 
На підставі наведеного, керуючись статтями 433, 434, 436 КПК, Суд
ухвалив:
Вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 22 червня 2021 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 16 серпня 2021 року щодо засудженого ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу його захисника ОСОБА_6 – без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                              ОСОБА_3