Справа № 144/1711/21
Провадження № 22-ц/801/859/2022
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бондарук О. П.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року	Справа № 144/1711/21	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Берегового О.Ю., Ковальчука О.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 14 лютого 2022 року, ухвалене суддею Бондарук О.П. в смт Теплик, повне рішення складено 14 лютого 2022 року, в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
У листопаді 2021 року АТ «Кредобанк» звернулося до суду із даним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором №RF2r-66394 від 12.07.2017 у розмірі 64 887,69 грн: 37 493,52 грн – заборгованість за тілом кредиту, 27 394,17 грн – заборгованість за відсотками. 
В обґрунтування позову зазначено, що 12.07.2017 між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №RF2r-66394, згідно з яким відповідачу було надано кредит в сумі 50 000 грн на поточні потреби до 11.07.2022, зі сплатою відсотків за процентною ставкою 47,99% річних. Відповідач зобов`язався належним чином виконувати умови кредитного договору, в тому числі своєчасно погашати кредит та відсотки за користування кредитом. Проте зобов`язання щодо своєчасного внесення вказаних у Договорі платежів відповідачем порушені, внаслідок чого виникла заборгованість по кредиту та відсоткам у розмірі 64 887, 69 грн.
Рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 14 лютого 2022 року позов задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором №RF2r-66394 від 12.07.2017 в розмірі 64 887 грн 69 коп., що складається із: заборгованості за тілом кредиту – 37 493, 52 грн, прострочених відсотків – 27 394 грн 17 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» 2 270 грн судового збору. У стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції, у задоволенні вимог про стягнення з неї заборгованості за відсотками в розмірі 3 846,22 грн відмовити.
В скарзі зазначає, що 10.07.2021 позичальник пред`явив вимогу про дострокове повернення усієї суми кредиту, відтак саме з цієї дати припинив дію кредитний договір у зв`язку зі зміною кредитором стоку його дії. Оскільки з дня направлення відповідачу письмової досудової вимоги про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію, позивач втратив можливість нарахування та стягнення відсотків за кредитним договором. Після припинення договору нараховано 3 092,01 грн. Крім того, відповідач направляла банку заяву з проханням зробити кредитні канікули, а саме відстрочити платежі на 6 місяців і зменшити відсоткову ставку у зв`язку з початком з березня 2020 року пандемії та наявності значних обмежень, що вплинуло на її дохід. 08.07.2020 банком надано відповідь, де вказано, в тому числі, що 25 травня 2020 року позивачем було прийнято рішення стосовно встановлення пільгового платежу з березня місяця в сумі 500 грн строком на три місяці. Різниця між сплаченими відповідачем коштами і сумою платежів за три місяці, що застосовувалася банком за власним рішенням, становить 754,21 грн.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлено, що 12.07.2019 між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №RF2r-66394, згідно з яким відповідачу було надано кредит в сумі 50 000 грн на строк 60 місяців терміном до 11.07.2022 на поточні потреби позичальника в сумі 2 267,13 грн та на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед ПАТ Ідея Банк по кредитному договору Z62.200.74713 від 03.11.2016 в сумі 47 732,87 грн (а.с.20-21).
Умовами кредитного договору визначено, що за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 47,99 % річних (пункт 4.1. договору).
Позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки, передбачені кредитним договором та/або додатками до нього (пункт 6.1. договору).
Відповідно до п. 6.2. договору, позичальник здійснює погашення заборгованості за цим кредитним договором відповідно до графіку платежів (Додаток №1 до цього кредитного договору).
У п.6.3. договору зазначено, що позичальник щомісячно здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом у вигляді рівних сум – ануїтетного платежу (розмір якого визначається п.6.2. кредитного договору). Повернення кредиту здійснюється у порядку, передбаченому п.п.6.3.1-6.3.5 кредитного договору.
Для обліку виданих кредитних коштів банком відкрито позичковий рахунок № НОМЕР_1 .
Отримання коштів ОСОБА_1 підтверджується меморіальними ордерами № 40134740 від 12.07.2017 на суму 47 732,87 грн та № 40134795 від 12.07.2017 на суму 2 267,13 грн, а також випискою банку (а.с.8).
ОСОБА_1 частково сплачувала заборгованість, що підтверджується розрахунком заборгованості та рухом коштів по рахунку (а.с.10-19).
10 липня 2021 року АТ «Кредобанк» направило ОСОБА_1 досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості №30552/2021. У вказаній вимозі банк, зважаючи на те, що позичальник ОСОБА_1 належним чином не виконувала своїх зобов`язань за договором, вимагав достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором в тридцятиденний термін з моменту отримання цієї вимоги (а.с.22).
Вимога отримана ОСОБА_1 31 липня 2021 року (а.с.23-27), однак, заборгованість сплачена не була.
З розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 14.09.2021 заборгованість ОСОБА_1 перед банком по кредитному договору становить 64 887,69 грн: 37 493 грн 52 коп. – заборгованість за кредитом; 27 394 грн 17 коп. – відсотки (а.с.10-11).
Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту.
За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).
За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
У п.6.9 кредитного договору зазначено, що банк у випадках, передбачених п.3.3 кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника.
Позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п.6.9. кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні (згідно п.п.3.3.2., 3.3.3. Кредитного договору) протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплатити платежі за кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку (п.6.9. кредитного договору).
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Направивши позичальнику досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань від 10 липня 2021 року про дострокове погашення усієї заборгованості за кредитним договором, банк на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом та нарахування штрафних санкцій, що залишено судом першої інстанції поза увагою.
З розрахунку заборгованості вбачається, що після 10 липня 2021 року банком нараховані проценти в загальному розмірі 3 095,01 грн, а саме з 12 липня по 11 серпня 2021 року нараховано 916,55 грн процентів на поточну суму заборгованості та з 12 серпня 2021 року по 11 вересня 2021 року 856,40 грн процентів на поточну суму заборгованості; з 12 липня по 11 серпня 2021 року нараховано 630,97 грн процентів на прострочену суму заборгованості та з 12 серпня 2021 року по 11 вересня 2021 року 691,09 грн процентів на прострочену суму заборгованості.
Враховуючи викладене, підстави стягувати нараховані банком після цієї вимоги проценти відсутні.
Як вбачається з мотивів апеляційної скарги, в суму заборгованості, в стягненні якої просить відмовити у скарзі ОСОБА_1 , включені платежі за березень, квітень та травень 2020 року, і в ці місяці з її слів на підставі рішення щодо встановлення пільгового платежу з березня місяця в сумі по 500 грн строком на три місяці вона повинна була сплачувати по 500 гривень, натомість сплатила 2 254,21 грн.
ОСОБА_1 зазначає, що з огляду на прийняття банком вказаного рішення, заборгованість у цей період мала бути відсутня з урахуванням сплаченої нею суми. Оскільки різниця між сплаченими відповідачем коштами і сумою платежів за три місяці, що застосовувалася банком за власним рішення, становить 754,21 грн, то у стягненні такої суми слід відмовити.
Така позиція апелянта є безпідставною.
Так, АТ «Кредобанк» у листі від 08.07.2020 №63/В-583/1 на звернення ОСОБА_1 , яке додане до відзиву на позовну заяву зазначило, що 25.05.2020 колегіальним органом банку було прийнято рішення стосовно встановлення пільгового платежу з березня місяця в сумі по 500 грн строком на три місяці. Вказано, що ОСОБА_1 слід підійти у відділення банку з паспортом та ідентифікаційним кодом для підписання додаткового договору та графіку погашення.
Пунктом 4.10 кредитного договору від 12 липня 2017 року визначено, що позичальник зобов`язаний протягом 14 днів від дати надіслання банком повідомлення (п.4.9. кредитного договору), з`явитися у банк для укладення додаткового договору.
Відповідно до п. 8.1. кредитного договору, будь-які зміни і доповнення до кредитного договору вносяться лише за згодою сторін, шляхом укладення додаткових договорів.
Доказів того, що між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір матеріли справи не містять, а тому твердження апелянта щодо встановлення банком пільгового платежу не підтверджені доказами.
А відтак, з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» підлягає стягнення заборгованість за відсотками, яка виникла до моменту направлення досудової вимоги, в загальному розмірі 24 299,16 грн. 
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставою для зміни судового рішення є  неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу в частині безпідставного нарахування банком процентів після пред`явлення до позичальника вимоги про дострокове погашення заборгованості, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в цій частині розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в бік її зменшення.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, апеляційний суд змінює розподіл судових витрат, внаслідок чого з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційної розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2 161,70 грн.
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 14 лютого 2022 року змінити в частині загального розміру заборгованості та процентів.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» (ЄДРПОУ 09807862, вул. Сахарова, буд. 78 м. Львів, 79026) заборгованість за кредитним договором №RF2r-66394 від 12 липня 2017 року в розмірі 61 792 (шістдесят одна тисяча сімсот дев`яносто дві) гривень 68 копійок: 37 493, 52 гривень – заборгованість за тілом кредиту; 24 299 гривень 16 копійок – заборгованість за процентами. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» (ЄДРПОУ 09807862, вул. Сахарова, буд. 78 м. Львів, 79026) 2 161 (дві тисячі сто шістдесят одна) гривень 70 копійок судового збору за подання позовної заяви.
У решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.Ю. Береговий

О.В. Ковальчук