УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/9074/20 Головуючий у 1-й інст. Кузнєцов Д. В. 
Категорія 31 Доповідач Микитюк О. Ю. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого Микитюк О. Ю.
суддів Галацевич О.М. 
Григорусь Н.Й. 
при секретарі Бірюченко Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу № 296/9074/20
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним та відшкодування моральної шкоди
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 05 жовтня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Кузнєцова Д.В. у м.Житомирі,
                                        
встановив:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання недійсним договору дарування 1/3 частки земельної ділянки площею 0,0320га, кадастровий номер 1810136300:10:074:0039, і 32/300 часток житлового будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного 22 вересня 2020 року від її імені ОСОБА_2 на користь її онуки ОСОБА_3 . В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_4 . Для оформлення спадкових прав вона 09.09.2020 надала довіреність ОСОБА_2 . Після отримання свідоцтв про право на спадщину ОСОБА_2 уклав договір дарування. Договір укладений шляхом обману, внаслідок зловмисної домовленості ОСОБА_2 та ОСОБА_3 поза її волею. Вартість нерухомого майна зазначена без оцінки ринкової вартості. Також просила стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 10000 грн.
Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 05 жовтня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відповідачі скористались її необізнаністю, похилим віком, обманули і вона через поганий стан здоров`я помилилась щодо змісту правочину. Апелянт не знала повіреного ОСОБА_2 ОСОБА_3 планувала віддати їй 3000 доларів за подароване нерухоме майно. 
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлено, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності належали земельна ділянка площею 0,0320га, кадастровий номер 1810136300:10:074:0032, та 32/100 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги є його мати ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 . 
Довіреністю від 09.09.2020, посвідченою приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Прімою Н.В. та зареєстрованою в реєстрі за №1455, позивачка уповноважила ОСОБА_2 вести справи по оформленню її прав на майно, що залишилось після смерті сина ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , подарувати ОСОБА_3 успадковані позивачем після ОСОБА_4 частки житлового будинку і земельної ділянки загальною площею 0,0320 га., кадастровий номер 1810136300:10:074:0032, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , вирішувати питання щодо оформлення прибудов до вказаного житлового будинку. Довіреність видана строком на 5 років (а.с.15).
15.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Прімою Н.В. були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за №№ 1523, 1524, відповідно до яких спадкоємцями майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є в 1/3 частці його мати ОСОБА_1 ; в 1/3 частці дочка ОСОБА_3 , в 1/3 частці син ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщина складалась із земельної ділянки площею 0,0320 га, кадастровий номер 1810136300:10:074:0032, та 32/100 часток житлового будинку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17, 18).
22.09.2020  ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності від імені ОСОБА_1 , подарував ОСОБА_3 ОСОБА_4 1/3 частку земельної ділянки площею 0,0320га, кадастровий номер 1810136300:10:074:0039, і 32/300 часток житлового будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Договір дарування посвідчений нотаріально (а.с.19, 20).
Статтею 717 ЦК України визначено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.
Згідно з частинами третьою та п`ятою статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (ст.229 ЦК України).
Із змісту довіреності від 09.09.2020, яка була чинною на момент укладення договору дарування, вбачається, що воля ОСОБА_1 була спрямована на дарування ОСОБА_3 успадкованого після ОСОБА_4 майна, і вона була обізнана про правову природу правочину.
Згідно зі статтею 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.
Належних та допустимих доказів на підтвердження факту обману позивачка не надала.
Статтею 232 ЦК України передбачено, що правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. 
Як роз`яснено у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України 39 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», для визнання правочину недійсним на підставі ст.232 ЦК необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. 
Оскільки інтерес довірителя полягав в оформленні спадкових прав та укладенні договору дарування на користь онуки ОСОБА_3 і саме ці дії вчинив повірений, посилання позивачки на зловмисну домовленість відповідачів є безпідставними.
Відповідно до п.1.18 глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ст.174 Податкового кодексу України оцінка нерухомого майна суб`єктом оціночної діяльності при укладенні договору дарування між родичами другого ступеню спорідненості не передбачена. ОСОБА_1 є бабусею ОСОБА_3 , вони родичі другого ступеню спорідненості.
Посилання апелянта про домовленість щодо оплатності договору не можуть бути взяті до уваги, оскільки такі підстави позову не заявлялись. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу суд розглядає справи в межах заявлених вимог (ч.1 ст.13 ЦПК України).
Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права і залишається без змін.

       Керуючись ст.ст.259, 268, 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 05 жовтня 2021 року без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуюча:                                Судді: