Постанова                                                          
Іменем України                                     
 
04 травня 2022 року                                                                     
м. Київ
                                                                                                           
справа № 638/10464/18
провадження № 61-14850св21 
                                                                                                                                                                    
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Грушицького А. І., 
суддів: Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Сердюка В. В., 
 
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , який є правонаступником ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
відповідачі: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
 
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 17 серпня 2021 року у складі колегії суддів: Кругової С. С., Маміної О. В., Пилипчук Н. П.
 
у справі за позовом ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення боргу,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог                            
ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 у липні 2018 року звернулися до суду з вищевказаним позовом, в якому просили:
- стягнути солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_2 заборгованість за розпискою від 26 жовтня 2005 року у розмірі 1 262 400 грн, що складається з основного боргу в розмірі 789 000 грн, що еквівалентно 30 000 доларів США, та проценти                                  за 36 місяців у розмірі 473 400 грн, що еквівалентно 18 000 доларів США;
- стягнути солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_3 заборгованість за розпискою від 14 серпня 2012 року в розмірі 188 308 грн, що складається з основного боргу в розмірі 131 500 грн, що еквівалентно 5 000 доларів США, та процентів за 36 місяців у розмірі                      56 808 грн, що еквівалентно 2 160 доларів США.   
 
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Дзержинський районний суд міста Харкова ухвалою від 04 листопада 2020 року заяву адвоката Мартіної Л. Г. задовольнив. Залучив як позивача правонаступника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 до участі у цій справі.
Ухвала місцевого суду мотивована тим, що ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті свого батька ОСОБА_2 та прийняв спадщину.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник ОСОБА_4 - адвокат                    Тимошенко М. І. подав апеляційну скаргу. 
Харківський апеляційний суд ухвалою від 17 серпня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 04 листопада 2020 року повернув особі, яка з нею звернулася.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що оскаржувана ухвала відповідно до статті 353 ЦПК України не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду, оскільки відсутня у законодавчому визначеному переліку.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
Від ОСОБА_4 у вересні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга на ухвалу Харківського апеляційного суду від 17 серпня 2021 року, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, заявник просить скасувати оскаржуване судове рішення і передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
 
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі як на підставу оскарження судового рішення заявник  посилається на частину другу статті 389 ЦПК України та, зокрема вказує, що ухвала суду першої інстанції стосувалася саме заміни сторони у справі (процесуального правонаступництва), а тому є ухвалою, яка відповідно до положень ЦПК України підлягає апеляційному оскарженню.
 
Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано
  
Рух справи в суді касаційної інстанції
Верховний Суд ухвалою від 16 вересня 2021 року відкрив провадження у цій справі та витребував її матеріали із Дзержинського районного суду міста Харкова.
Справа № 638/10464/18 надійшла до Верховного Суду 25 жовтня 2021 року.
Верховний Суд ухвалою від 23 лютого 2022 року справу призначив до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
 
Фактичні обставини справи, встановлені місцевим судом 
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 03 січня 2020 року, виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).
ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 11 липня 2020 року, посвідченим державним нотаріусом Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Верещакою Г. Л. за реєстровим № 1-445.
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. 
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод                      від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.
Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. The Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).
Згідно пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
У частині першій статті 353 ЦПК України передбачений перелік ухвал суду першої інстанції, які можна оскаржити в апеляційному порядку окремо від рішення суду. 
Окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження (пункт 28 частини першої статті 353 ЦПК України).
У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу (частина перша статті 55 ЦПК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду              від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18) зазначено, що «розглядаючи положення пункту пункті 28 частини першої статті 353 ЦПК України, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що зміст цього пункту не містить заборони апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у заміні сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження. Тому, виходячи із системного аналізу положення пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК України, ухвали суду першої інстанції про відмову у заміні сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження підлягають апеляційному оскарженню. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважає, що пункт 28 частини першої статті 353 ЦПК України у поєднанні з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, слід розуміти так, що у цивільному процесі апеляційному та касаційному оскарженню підлягають судові рішення, як про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження, так і про відмову у заміні сторони».
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року в справі № 522/22205/17 (провадження                               № 61-4481св19) вказано, що «згідно з частиною першою статті 353 ЦПК України визначено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду, зокрема до таких ухвал відноситься й ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження (пункт 28). Суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 19 листопада 2018 року виходив із того, що ухвала про процесуальне правонаступництво не підлягає оскарженню. Такий висновок суду апеляційної інстанції не відповідає пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК України. Ураховуючи викладене, оскаржувана ухвала апеляційного суду про повернення апеляційної скарги не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а справа - передачі до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження».
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку щодо повернення апеляційної скарги заявнику на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України, чим не дотримався вимог статті 6 Конвенції щодо права особи на справедливий судовий розгляд, яка гарантує право, що кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Частиною третьою статті 406 ЦПК України визначено, що касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
Частиною шостою статті 411 ЦПК України встановлено, що підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
Оскільки порушення апеляційним судом норм процесуального права призвело до ухвалення незаконного судового рішення, оскаржувана постанова апеляційного суду відповідно до статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню, а справа направленню до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду (вирішення питання про відкриття апеляційного провадження).
 
Щодо судових витрат 
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки Верховний Суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, а передає справу на новий розгляд, тому розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.
Ухвалу Харківського апеляційного суду від 17 серпня 2021 року скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
ГоловуючийА. І. Грушицький    Судді:І. В. Литвиненко     С. Ю. Мартєв    Є. В. Петров   В. В. Сердюк