П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
21 липня 2022 року
м. Київ
Справа № 9901/398/20
Провадження № 11-504заі21
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Золотнікова О. С.,
суддів Анцупової Т. О., Власова Ю. Л., Григор`євої І. В., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Желєзного І. В., Катеринчук Л. Й., Крет Г. Р., Лобойка Л. М., Пількова К. М., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткача І. В., Ткачука О. С., Штелик С. П.
розглянула в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року (судді Жук А. В., Данилевич Н. А., Єресько Л. О., Мартинюк Н. М., Мельник-Томенко Ж. М.) у справі № 9901/398/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) про визнання незаконним і скасування рішення про звільнення з посади судді, поновлення на посаді та
ВСТАНОВИЛА:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1.   У грудні 2020 року    ОСОБА_1 звернулася до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з адміністративним позовом до ВРП, у якому просила визнати незаконним і скасувати рішення відповідача від 26 листопада 2020 року № 3271/0/15-20 «Про звільнення   ОСОБА_1 з посади судді Каланчацького районного суду Херсонської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України» та поновити її на посаді судді Каланчацького районного суду Херсонської області.
2.   Позов мотивовано тим, що оскаржуване рішення відповідача є незаконним, постановленим з істотним порушенням чинного законодавства України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), а також за відсутності будь-яких передбачених законодавством підстав для звільнення позивачки з посади судді.
3.      ОСОБА_1 вважає, що рішення відповідача містить оцінку дій судді на підставі матеріалів кримінального провадження, яким ще не надана правова оцінка Вищим антикорупційним судом. 
4.   На думку позивачки, рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 24 червня 2020 року, висновки якого ВРП підтримала в оскаржуваному рішенні, ухвалене в результаті поєднання Дисциплінарною палатою ВРП функцій обвинувачення та розгляду дисциплінарної скарги.
5.   Позивачка також зазначила, що оскаржуване рішення відповідача не містить обґрунтованих посилань на визначені законом підстави звільнення судді, оскільки в рішенні ВРП є лише посилання на рішення її Третьої Дисциплінарної палати та на положення, зокрема, статті 106 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII), при цьому не вказано, яка конкретно підстава для звільнення судді застосовується.
6.   Крім того, ВРП не здійснила перевірку рішення її Третьої Дисциплінарної палати про звільнення    ОСОБА_1 , оскільки не встановила, чи було дотримано процедуру розгляду питання про звільнення, чи мав місце у діях позивачки дисциплінарний проступок та чи був такий проступок настільки серйозним, щоб мати своїм наслідком звільнення судді з посади.
7.    ОСОБА_1 зауважила, що її звільнення відбулось під час її перебування на стаціонарному лікуванні, у зв`язку із чим вона не мала можливості взяти участь у дистанційному розгляді її справи та подати додаткові пояснення й обґрунтування. При цьому відповідач відмовив у задоволенні її клопотання про відкладення розгляду засідання ВРП, призначеного на 26 листопада 2020 року, а також клопотання про виклик та допит свідків, чим позбавив її права на справедливий розгляд скарги проти неї.
8.   На переконання позивачки, резолютивна частина рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП містить указівку на покарання, яке за обставинами цієї справи має виключно кримінальний характер, а тому її було подвійно притягнуто до дисциплінарної відповідальності, тобто за тими ж самими фактами, що й у межах кримінального провадження, і на підставі доказів, які є доказами виключно у кримінальному провадженні. До того ж відповідач не довів наявності в її діях складу дисциплінарного проступку.
Короткий зміст рішення суду попередньої інстанції
9.   Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду рішенням від 17 листопада 2021 року відмовив у задоволенні позову.
10.        Судове рішення мотивовано тим, що спірне рішення ВРП містить посилання на визначені законом підстави для звільнення судді - пункт 3 частини шостої статті 126 Конституції України, та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків - рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 24 червня 2020 року № 1956/3дп/15-20 про притягнення судді ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, яке залишено без змін рішенням ВРП від 22 жовтня 2020 року № 2932/0/15-20, а отже, є вмотивованим.
11.        Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку про те, що підстав для скасування оскаржуваного рішення ВРП, визначених частиною другою статті 57 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII), немає.
Короткий зміст та обґрунтування наведених в апеляційній скарзі вимог
12.        Не погодившись із таким судовим рішенням,  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, на обґрунтування якої зазначила, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тій підставі, що звільнення судді відбулося під час перебування на стаціонарному лікуванні та було звільнено вагітну жінку. 
13.        Скаржниця наголосила, що на момент розгляду ВРП питання про її звільнення вона перебувала на стаціонарному лікуванні в період з 25 листопада по 04 грудня 2020 року, у зв`язку із чим не мала можливості взяти участь у дистанційному розгляді її скарги та подати додаткові пояснення й обґрунтування, у яких мала важливу потребу.
14.        На переконання скаржниці, рішення суду першої інстанції підлягає безальтернативному скасуванню в силу явного та непоправного порушення положень частини третьої статті 40 Кодексу Законів про працю України (далі - КЗпПУ), оскільки не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності.
15.         ОСОБА_1 також зазначила, що вважає рішення ВРП незаконним та несправедливим, так само як і в силу явної та більш ніж суттєвої невідповідності такого рішення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція).
16.        На підставі викладеного скаржницяпросить скасувати рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року та прийняти нове рішення, яким скасувати оскаржуване рішення ВРП та поновити її на посаді судді Каланчацького районного суду Херсонської області.
Позиція інших учасників справи
17.        У відзиві на апеляційну скаргу ВРП зазначила, що не погоджується з її доводами та вважає, що суд першої інстанції при вирішенні спору правильно встановив усі обставини справи та дослідив докази, в результаті чого прийняв законне та обґрунтоване рішення.
18.        ВРП звернула увагу на те, що рішення відповідача від 22 жовтня 2020 року № 2932/0/15-20, ухвалене за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 на рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 24 червня 2020 року № 1956/3дп/15-20 про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, було оскаржено суддею ОСОБА_1. в порядку, визначеному частиною сьомою статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), і постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 11-396сап20 у задоволенні скарги ОСОБА_1 було відмовлено. Отже, факт вчинення позивачкою істотного дисциплінарного проступку та, як наслідок, правомірність рішення ВРП та її дисциплінарного органу про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення з посади є підтвердженим постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 11-396сап20 та не потребує доказування в цій справі.
19.        ВРП зауважила, що оскаржуване рішення прийнято повноважним складом та підписано всіма членами ВРП, які брали участь у його ухвалені. При цьому суддя ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про засідання ВРП, на якому було прийнято оскаржуване рішення, однак була відсутня на засіданні.
20.        На переконання ВРП, у межах судового розгляду, предметом якого є законність рішення ВРП про звільнення судді, не можуть оцінюватись обставини дисциплінарної справи відносно судді (у тому числі мотиви ВРП й оцінка нею обставин, що стали підставою для прийняття рішення в межах дисциплінарного провадження стосовно судді, а також окремі процедурні рішення цього органу).
21.        У зв`язку з викладеним ВРП просить залишити апеляційну скаргу  ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржуване рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду - без змін.
Рух апеляційної скарги
22.        Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 07 лютого 2022 року відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року та витребувала з Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду адміністративну справу № 9901/398/20. 
23.        Ухвалою від 05 квітня 2022 року Велика Палата Верховного Суду призначила справу до апеляційного розгляду в судовому засіданні з повідомлення (викликом) сторін на підставі положень частини першої статті 310 та частини п`ятої статті 262 КАС України.
24.        Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання суду апеляційної інстанції 21 липня 2022 року не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі.
25.        У зв`язку з неприбуттям жодного з учасників справи в судове засідання, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання, Велика Палата Верховного Суду на підставі пункту 2 частини першої статті 311 КАС України розглянула справу в порядку письмового провадження.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції
26.        Указом Президента України від 20 лютого 2010 року № 200/2010 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Каланчацького районного суду Херсонської області строком на п`ять років, а Указом Президента України від 03 квітня 2017 року № 94/2017 відповідно до частини п`ятої статті 126, частини першої статті 128 та підпункту 2 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України призначено на посаду судді цього ж суду.
27.        08 жовтня 2018 року до ВРП за вхідним № 1043/0/13-18 надійшла скарга Національного антикорупційного бюро України на неналежну поведінку судді Каланчацього районного суду Херсонської області ОСОБА_1 .
28.        У цій скарзі зазначено, що суддя Каланчацького районного суду Херсонської області ОСОБА_1 порушила присягу судді, допустила поведінку, що порочить звання судді, зокрема в питаннях моралі, чесності, непідкупності, дотримання інших норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду. Зазначене порушення полягало в позапроцесуальному спілкуванні з правопорушником  ОСОБА_2 та отриманні від нього неправомірної вигоди в розмірі 5 000 гривень за вирішення питання про звільнення його від адміністративної відповідальності.
29.        Ухвалою Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 22 січня 2020 року № 150/3дп/15-20 відкрито дисциплінарну справу щодо судді Каланчацького районного суду Херсонської області ОСОБА_1 з підстав можливої наявності в діях судді ознак дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII (допущення суддею поведінки, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях моралі, чесності, непідкупності).
30.        Рішенням Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 24 червня 2020 року № 1956/3дп/15-20 суддю Каланчацького районного суду Херсонської області ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до неї дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади.
31.        За результатами розгляду скарги ОСОБА_1 ВРП прийняла рішення від 22 жовтня 2020 року № 2932/0/15-20, яким залишила без змін рішення її Третьої Дисциплінарної палати від 24 червня 2020 року № 1956/3дп/15-20 «Про притягнення судді Каланчацького районного суду Херсонської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності».
32.        19 листопада 2020 року ОСОБА_1 подала до Великої Палати Верховного Суду скаргу на рішення ВРП від 22 жовтня 2020 року № 2932/0/15-20.
33.        26 листопада 2020 року ВРП прийняла рішення № 3271/0/15-20 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Каланчацького районного суду Херсонської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України».
34.        Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 11-396сап20 скаргу ОСОБА_1 на рішення ВРП від 22 жовтня 2020 року № 2932/0/15-20, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Третьої Дисциплінарної палати від 24 червня 2020 року № 1956/3дп/15-20, залишено без задоволення, а рішення ВРП від 22 жовтня 2020 року № 2932/0/15-20 - без змін.
35.        Не погодившись із рішенням ВРП від 26 листопада 2020 року № 3271/0/15-20, позивачка звернулася до суду із цим позовом.
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
36.        Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
37.        Частиною шостою статті 126 Конституції України встановлено підстави для звільнення судді, однією з яких є вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді (пункт 3).
38.        Порядок притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності визначено Конституцією України, Законом № 1402-VIII та Законом № 1798-VIII.
39.        Статтею 108 Закону № 1402-VIII установлено, що дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати ВРП у порядку, визначеному Законом № 1798-VIII, з урахуванням вимог цього Закону.
40.        Зокрема, відповідно до пункту 6 частини першої та пункту 1 частини восьмої статті 109 Закону № 1402-VIII одним із видів дисциплінарного стягнення стосовно судді є подання про звільнення судді з посади, який застосовується у разі вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.
41.        Істотним дисциплінарним проступком або грубим нехтуванням обов`язками судді, що є несумісним зі статусом судді або виявляє його невідповідність займаній посаді, може бути визнаний, зокрема, факт допущення суддею поведінки, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, у тому числі в питаннях моралі, чесності, непідкупності, відповідності способу життя судді його статусу, дотримання інших етичних норм та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду (пункт 1 частини дев`ятої статті 109 Закону № 1402-VІІІ).
42.        Статтею 112 Закону № 1402-VIII передбачено, що суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України.
43.        Відповідно до статті 131 Конституції України в Україні діє ВРП, яка, зокрема, ухвалює рішення про звільнення судді з посади (пункт 4 частини першої цієї статті).
44.        Статтею 1 Закону № 1798-VIII передбачено, що ВРП є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.
45.        Відповідно до статті 18 Закону № 1798-VIII ВРП є повноважною за умови обрання (призначення) на посаду щонайменше п`ятнадцяти членів, серед яких більшість становлять судді (включаючи суддів у відставці), та складення ними присяги.
46.        Згідно із частиною другою статті 30 Закону № 1798-VIII засідання ВРП у пленарному складі є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу ВРП.
47.        На підставі частин першої та третьої статті 56 Закону № 1798-VIII питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні ВРП.
Питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та6 частини шостої статті 126 Конституції України (вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; порушення суддею обов`язку підтвердити законність джерела походження майна), ВРП розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді.
48.        Частиною другою статті 57 Закону № 1798-VIII установлено, що рішення ВРП про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:
1) склад ВРП, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати; 
2) рішення не підписано будь-ким зі складу членів ВРП, які брали участь у його ухваленні; 
3) рішення не містить посилань на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.
49.        Згідно із частиною першою статті 5, частиною другою статті 30 Закону № 1798-VIII ВРП складається з двадцяти одного члена. Її засідання у пленарному складі є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу ВРП.
50.        Наявні в матеріалах справи документи, зокрема витяг з протоколу засідання ВРП від 26 листопада 2020 року № 92 та ксерокопія оскаржуваного рішення ВРП, свідчать про те, що це рішення підписане повноважним складом та всіма 14 членами ВРП, які брали участь у його ухваленні.
51.        Таким чином, немає підстав, визначених пунктами 1 та 2 частини другої статті 57 Закону № 1798-VIII, для скасування оскаржуваного рішення відповідача.
52.        Оцінюючи рішення ВРП від 26 листопада 2020 року № 3271/0/15-20 на його відповідність пункту 3 частини другої статті 57 Закону № 1798-VIII, Велика Палата Верховного Суду вважає, що це рішення містить конкретну підставу звільнення позивачки, визначену Конституцією України, та є вмотивованим.
53.        Так,підставою для звільнення ОСОБА_1 з посади судді стало рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 24 червня 2020 року № 1956/3дп/15-20, залишене без змін рішенням ВРП від 22 жовтня 2020 року № 2932/0/15-20, про притягнення судді Каланчацького районного суду Херсонської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності шляхом застосування до неї дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення її з посади судді.
54.        Рішення ВРП від 22 жовтня 2020 року № 2932/0/15-20 було предметом судового розгляду в порядку, визначеному частиною сьомою статті 266 КАС України, і Велика Палата Верховного Суду постановою від 03 червня 2021 року (провадження № 11-396сап20) відмовила в задоволенні скарги ОСОБА_1 .
55.        Указане судове рішення Великої Палати Верховного Суду мотивовано тим, що обґрунтованими є висновки ВРП про те, що її Третя Дисциплінарна палата на підставі встановлених під час розгляду дисциплінарної справи фактів дійшла правильного висновку про наявність у діях судді  ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку, відповідальність за який передбачена пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII (допущення суддею поведінки, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя в питаннях дотримання норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду).
56.        У судовому рішенні вказано, що Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками ВРП про те, що позапроцесуальне спілкування судді ОСОБА_1 з  ОСОБА_2 - особою, яка зацікавлена в розгляді справи про адміністративне правопорушення на свою користь, безумовно свідчить про допущення суддею ОСОБА_1 поведінки, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, у питаннях дотримання норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду.
57.        Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що ВРП, ухвалюючи рішення від 22 жовтня 2020 року № 2932/0/15-20, діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом № 1798-VIII, з дотриманням балансу у визначенні дисциплінарного стягнення, і таке рішення містить обґрунтовані мотиви, з яких ВРП дійшла висновку про наявність підстав для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.
58.        Також Велика Палата Верховного Суду не встановила передбачених статтею 52 Закону № 1798-VIII підстав для скасування рішення ВРП.
59.        Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
60.        Згідно з положеннями частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
61.        Таким чином, у силу вимог частини четвертої статті 78 КАС України факт вчинення позивачкою істотного дисциплінарного проступку та, як наслідок, правомірність рішення ВРП, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення її дисциплінарного органу про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді подання про її звільнення з посади, не потребують доказування.
62.        Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово вказувала на те, що в межах судового розгляду, предметом якого є законність рішення ВРП про звільнення судді, не можуть оцінюватись обставини дисциплінарної справи відносно судді (у тому числі мотиви ВРП та оцінка нею обставин, що стали підставою для прийняття рішення в межах дисциплінарного провадження стосовно судді, а також окремі процедурні рішення цього органу).
63.        Отже, рішення ВРП від 26 листопада 2020 року № 3271/0/15-20 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, підстав для скасування вказаного рішення відповідно до частини другої статті 57 Закону № 1798-VIII немає.
64.        Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що виходячи з доводів, викладених ОСОБА_1 у позовній заяві та в апеляційній скарзі, позивачкафактично просить суд втрутитися в остаточну постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року (провадження № 11-396сап20), яка набрала законної сили, переглянути цю постанову та дійти висновків, які протилежні тим, що зроблені у вказаній постанові.
65.        Водночас право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права частиною спільної спадщини Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, що передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного розгляду справи та її нового вирішення. Повноваження щодо перегляду мають здійснюватись для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен розглядатись як прихований засіб оскарження. Відступ від цього принципу може бути виправданим лише коли він обумовлений особливими та непереборними обставинами. 
66.        У цій справі питання про зміну висновків Великої Палати Верховного Суду, сформульованих щодо позивачки в постанові від 03 червня 2021 року (провадження № 11-396сап20), ОСОБА_1 ставить в іншому провадженні - за позовом про визнання протиправним і скасування рішення відповідача від 26 листопада 2020 року № 3271/0/15-20 про її звільнення з посади судді Каланчацького районного суду Херсонської області. 
67.        При цьому позивачка у провадженні № 11-396сап20 наводила ті самі аргументи, які наводить у справі № 9901/398/20 і на які отримала відповіді у постанові від 03 червня 2021 року (провадження № 11-396сап20).
68.        З огляду на це особливих чи непереборних обставин, які могли б виправдати втручання в остаточну постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року, немає.
69.        Наведене вище відхиляє необхідність надання Великою Палатою Верховного Суду оцінки доводам скаржниці, зазначеним в апеляційній скарзі, про порушення, які, на її думку, допустила ВРП під час ухвалення рішення від 22 жовтня 2020 року № 2932/0/15-20 про залишення без змін рішення її Третьої Дисциплінарної палати від 24 червня 2020 року № 1956/3дп/15-20, оскільки таким доводам надана оцінка в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року (провадження № 11-396сап20).
70.        З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає правильними висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
71.        Не є слушними посилання скаржниці як на підставу для скасування оскаржуваного судового рішення на те, що на момент розгляду ВРП питання про її звільнення вона у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні в період з 25 листопада по 04 грудня 2020 року не мала можливості взяти участь у дистанційному розгляді її скарги та подати додаткові пояснення й обґрунтування, у яких мала важливу потребу, з таких міркувань.
72.        Відповідно до частини п`ятої статті 30 Закону № 1798-VIII особа, питання щодо якої має розглядатися ВРП, повідомляється про такий розгляд не пізніш як за десять календарних днів до дня засідання, крім випадків, якщо законом не вимагається участь такої особи у засіданні, а також якщо інше не визначено цим Законом.
73.        Указаною вище частиною третьою статті 56 Закону № 1798-VIII, зокрема, визначено, що неявка судді на засідання незалежно від причин не перешкоджає розгляду питання за його відсутності.
74.        Як убачається з матеріалів справи, листом від 13 листопада 2020 року №  40752 ВРП повідомила ОСОБА_1 про те, що розгляд питання про її звільнення з посади суддіпризначено на 10 годину 26 листопада 2020 року (а. с. 208-209, т. 1). Зазначену інформацію оприлюднено також на офіційному вебсайті ВРП.
75.        Про обізнаність ОСОБА_1 про призначення засідання ВРП на 26 листопада 2020 року свідчить її повідомлення про неможливість взяти участь у засіданні ВРП через перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку із вагітністю, у якому ОСОБА_1 просила не розглядати питання її звільнення без її участі та висловила бажання бути присутньою на засіданні ВРП, яке було розглянуто членами ВРП згідно з протоколом засідання ВРП від 26 листопада 2020 року № 92 (а. с. 152, 190-191, т. 1).
76.        Отже, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду ВРП питання щодо звільнення з посади судді, ОСОБА_1 26 листопада 2020 року не прибула на засідання ВРП, відтак цей орган на підставі наведених вище положень частини третьої статті 56 Закону № 1798-VIII мав право розглянути вказане питання за її відсутності незалежно від причин неявки судді.
77.        Необґрунтованими є також посилання скаржниці нате, що рішення суду першої інстанції підлягає безальтернативному скасуванню в силу явного та непоправного порушення положень частини третьої статті 40 КЗпПУ, з огляду не таке.
78.        Так, відповідно до частини третьої статті 40 КЗпПУ не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.
79.        Згідно з пунктом 4 частини першої статті 24 Закону № 1402-VIII голова місцевого суду видає на підставі акта про призначення судді на посаду, переведення судді, звільнення судді з посади, а також у зв`язку з припиненням повноважень судді відповідний наказ.
80.        Отже, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період перебування працівника у відпустці або на лікарняному. 
81.        Разом із цим голова місцевого суду видає на підставі акта про звільнення судді з посади відповідний наказ.
82.        Аналізуючи положення частини третьої статті 40 КЗпПУ у взаємозв`язку з нормами статті 24 Закону № 1402-VIII, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що звільнення ОСОБА_1 з посади судді Каланчацького районного суду Херсонської області покладено на голову Каланчацького районного суду Херсонської області шляхом видання відповідного наказу, а відтак до кадрового рішення ВРП від 26 листопада 2020 року № 3271/0/15-20 не є застосовними вимоги частини третьої статті 40 КЗпПУ.
83.        Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 9901/223/19 (провадження № 11-274заі20) та від 15 вересня 2021 року у справі № 800/234/17 (провадження № 11-106заі21).
84.        Інші доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , також не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення цього суду.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
85.        Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
86.        На підставі частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
87.        Оскільки Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду розглянув справу з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, то апеляційна скарга  ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 266, 308, 311, 315, 316, 322, 325 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач                                                                                                       О. С. Золотніков
Судді:                                     Т. О. Анцупова                                                           Л. М. Лобойко
                                                Ю. Л. Власов                                                                   К. М. Пільков
                                                І. В. Григор`єва                                                              О. Б. Прокопенко
                                                М. І. Гриців                                                                  Л. І. Рогач
                                                Д. А. Гудима                                                                   О. М. Ситнік
                                                І. В. Желєзний                                                           І. В. Ткач
                                                Л. Й. Катеринчук                                                      О. С. Ткачук
                                                Г. Р. Крет                                                                     С. П. Штелик