ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року 
м. Київ
справа № 120/531/19-а
адміністративне провадження № К/9901/15879/20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Мартинюк Н.М.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження 
справу №120/531/19-а
за адміністративним позовом ОСОБА_1 
до Апеляційного суду Вінницької області, Вінницького апеляційного суду
про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення коштів,
провадження у якій відкрито 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 10.03.2020 (головуючий суддя - Альчук М.П.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2020 (головуючий суддя - Курко О.П., судді - Біла Л.М., Гонтарук В.М.)
ВСТАНОВИВ:
І. Історія справи
1. У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Апеляційного суду Вінницької області, Вінницького апеляційного суду про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на роботі та стягнення коштів.
2. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 27.05.2019 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ №14/08-03к від 14.01.2019 про звільнення ОСОБА_1 з посади секретаря судового засідання відділу забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області.
Зобов`язано Апеляційний суд Вінницької області з дотриманням порядку вивільнення працівників, передбаченого ст. 49-2 КЗпП України та ст. 87 Закону України «Про державну службу» запропонувати та надати ОСОБА_1 іншу роботу, яку вона може виконувати в Апеляційному суді Вінницької області та/або Вінницькому апеляційному суді.
Зобов`язано Апеляційний суд Вінницької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
3. 04 грудня 2019 року Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчі листи на виконання вказаного рішення.
4. 17 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про заміну сторони виконавчих проваджень №№60936693, 60936722, відкритих на підставі виконавчих листів, виданих судом у цій справі. Заява мотивована тим, що державним виконавцем протиправно закінчено виконавчі провадження у зв`язку з припиненням юридичної особи боржника - Апеляційного суду Вінницької області. Позивач зазначила, що Вінницький апеляційний суд є правонаступником Апеляційного суду Вінницької області та заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.
5. Крім того, позивачем подано заву про винесення окремої ухвали внаслідок умисного невиконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27.05.2019, яке набуло законної сили 15.10.2019, службовими особами органу судової влади. 
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень першої та апеляційної інстанцій
6. Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 10.03.2020, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2020, відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяві про заміну сторони у виконавчих провадженнях та заяви про постановлення окремої ухвали.
7. Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що необхідними передумовами заміни судом сторони виконавчого провадження, є, серед іншого, наявність чинного (не завершеного, не закінченого) виконавчого провадження, у процесі здійснення якого відбулося вибуття сторони як учасника цього виконавчого провадження, та об`єктивна потреба у заміні сторони з огляду на неможливість подальшого провадження виконавчих дій без такої заміни. При цьому правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його завершення (закінчення). 
8. Встановивши, що виконавчі провадження №№60936693, 60936722, закінчено 27.01.2020 у зв`язку з припиненням юридичної особи Апеляційного суду Вінницької області без правонаступництва, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про заміну сторони у виконавчому провадженні.
9. Відмовляючи у задоволенні заяви про постановлення окремої ухвали, суд першої інстанції виходив з того, що окрема ухвала виноситься судом у зв`язку з виявленням під час судового розгляду порушення законності з боку, зокрема, суб`єкта владних повноважень, які не охоплюються предметом спору та не можуть бути усунені шляхом розв`язання спору по суті. Суд зазначив, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження існування підстав для необхідності винесення у цій справі окремої ухвали, та оскільки винесення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду, з посиланням на ст. 249 КАС України дійшов висновку про відмову у задоволенні вказаної заяви.
10. Суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції та також вказав, що задля вирішення питання про заміну сторони у виконавчому провадженні має існувати саме виконавче провадження, що відкривається на підставі відповідного виконавчого документа, у зв`язку із чим особа може набути статусу сторони у такому виконавчому провадженні. Крім того, апеляційний суд дійшов висновку про те, що Вінницький апеляційний суд не є правонаступником будь-яких юридичних осіб, в тому числі й Апеляційного суду Вінницької області.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї
11.    У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 10.03.2020 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2020.
12. У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права, просить вказані судові рішення скасувати як такі, що перешкоджають виконанню рішення суду, яке набрало законної сили, та прийняти нове рішення, яким заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні задовольнити. 
13.    У касаційній скарзі позивач вказує на те, що Вінницький апеляційний суд є правонаступником боржника - Апеляційного суду Вінницької області, оскільки фактично Указом Президента України №452/2017 від 29.12.2017 була проведена не ліквідація, а реорганізація апеляційних судів, в тому числі Апеляційного суду Вінницької області. Зазначає про ідентичність статутів обох судів, а також про збереження приміщень, основних засобів, суддівського корпусу та працівників апарату Апеляційного суду Вінницької області.  Посилаючись на ст.ст. 104, 512 ЦК України, вважає, що заміна сторони правонаступником може здійснюватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. В обґрунтування своєї правової позиції посилається на постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №6-1355/10.
14. Також, скаржник вказує, що відповідно до ст. 371 КАС України рішення у цій справі підлягає негайному виконанню, а без заміни сторони виконавчого провадження неможливо захистити її порушене право та виконати рішення суду у цій справі. 
15. У відзиві на касаційну скаргу Вінницький апеляційний суд вважає доводи касаційної скарги безпідставними, та просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. Зазначає, що відсутність виконавчого провадження, а отже і відсутність його сторін (стягувач і боржник) виключає можливість вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. 
Рух адміністративної справи в суді касаційної інстанції
16.    Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2020 для розгляду справи №120/531/19-а визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Жук А.В., судді - Мартинюк    Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.
17. Ухвалою Верховного Суду від 09.07.2020 відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
18. Ухвалою Верховного Суду від 14.07.2021 адміністративну справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
ІІ. Релевантні джерела права й акти їх застосування
(в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин)
19. Кодекс адміністративного судочинства України
19.1. Відповідно до частин 1, 4 статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
19.2. Згідно з ч.ч. 1 - 4 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.
В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.
IV. Позиція Верховного Суду
20. Згідно з ч. 1 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
21. Оцінюючи обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
22. Зі змісту касаційної скарги вбачається, що позивач фактично не погоджується з фактом закінчення виконавчих проваджень №№60936693 та 60936722, оскільки вважає, що Вінницький апеляційний суд є правонаступником боржника - Апеляційного суду Вінницької області. На цій підставі скаржник просить в порядку ст. 379 КАС України здійснити заміну боржника у виконавчих провадженнях його правонаступником. При цьому судова колегія звертає увагу на те, що позивач звернулася до суду з вимогами про заміну сторони у виконавчих провадженнях, а не з вимогами про скасування постанов про закінчення виконавчих проваджень. 
23. Верховний Суд враховує доводи касаційної скарги про те, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27.05.2019 у цій справі підлягає обов`язковому виконанню, однак зауважує, що позивачем подано заяву саме про заміну сторони у виконавчих провадженнях, що здійснюється за правилами ст. 379 КАС України. 
24. Відповідно до встановлених у справі обставин виконавчі провадження №№60936693 та 60936722, відкриті на виконання вказаного судового рішення, 27.01.2020 закінчено на підставі п. 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з припиненням юридичної особи боржника - Апеляційного суду Вінницької області без правонаступництва.
25. Таким чином, на дату подання позивачем заяви про заміну сторони виконавчих проваджень №№60936693 та 60936722 зазначені виконавчі провадження були закінчені. 
26. Колегія суддів звертає увагу на те, що стаття 379 КАС України не передбачає процедури заміни сторони у виконавчому провадженні після його закінчення. Посилання позивача на ч. 4 ст. 379 КАС України не приймаються Судом, оскільки існування процедури заміни сторони у виконавчому провадженні до його відкриття не наділяє суд повноваженнями замінювати сторону у виконавчому провадженні, яке вже закінчено. Крім того, сам факт закінчення виконавчого провадження не надає можливість здійснювати в ньому будь-які виконавчі дії окрім дій, визначених ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», спрямованих на відновлення виконавчого провадження.
26. Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що задля вирішення питання про заміну сторони у виконавчому провадженні має існувати саме виконавче провадження, що відкривається на підставі відповідного виконавчого документа, у зв`язку з чим особа може набути статусу сторони у такому виконавчому провадженні. Відсутність же виконавчого провадження, а, отже, відсутність і його сторін, виключає можливість вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.
27. Позивач помилково вважає, що сторону виконавчого провадження можливо замінити на будь-якій стадії розгляду справи та посилається на ст.ст. 104, 512 ЦК України, оскільки стаття 379 КАС України, яка є спеціальною по відношенню до зазначених позивачем норм цивільного законодавства, прямо вказує на наявність власне виконавчого провадження (або виконавчого листа, на підставі якого може бути відкрито виконавче провадження) для здійснення в ньому відповідних дій. 
28. Помилковим є також посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №6-1355/10, оскільки фактичні обставини, встановлені судами у вказаній справі, не є подібними до обставин у цій справі. Так, предметом розгляду справи №6-1355/10 була наявність підстав для здійснення заміни сторони у виконавчому провадженні до відкриття виконавчого провадження, в той час як у цій справі позивач вважає, що має право звернутися із заявою про заміну сторони виконавчого провадження після його закінчення.
29. Крім того, Верховним Судом у постановах від 24.01.2020 у справі №752/14995/18 та від 10.09.2020 у справі №815/2451/14 вже сформована та застосована правова позиція, згідно з якою звернення із заявою про заміну сторони (боржника) виконавчого провадження, яке на момент такого звернення закінчено, не може вважатися ефективним захистом порушених прав заявника, оскільки виконавче провадження уже завершено. 
30. Таким чином, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчих провадженнях. 
31. Також, Верховний Суд вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для постановлення окремої ухвали, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження існування підстав для необхідності винесення у цій справі окремої ухвали, адже окрема ухвала виноситься судом у зв`язку з виявленням під час судового розгляду порушення законності з боку, зокрема, суб`єкта владних повноважень, які не охоплюються предметом спору та не можуть бути усунені ляхом вирішення спору по суті.
32. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам процесуального права, підстави для скасування чи зміни ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 10.03.2020 та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2020 відсутні.
33. Згідно зі ст. 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
34. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
35. З огляду на результат касаційного перегляду справи перерозподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2020 року у справі № 120/531/19-а залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	А.В. Жук  Н.М. Мартинюк   Ж.М. Мельник-Томенко