РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2022 року
м. Рівне

Справа № 564/1221/14-ц
Провадження № 22-ц/4815/566/22
Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчук Н. М.,
суддів: Боймиструк С. В., Хилевич С. В., 
секретар судового засідання - Ковальчук Л. В.

учасники справи:
заявник та стягувач у виконавчому провадженні - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,   
боржник - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2021 року, прийняту в складі судді Грипіч Л. А., повний текст складено 24.12.2021 року, 

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»(далі ТзОВ  «ОТП Факторинг Україна»)  звернулось до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у справі    № 564/1221/14-ц,  виданого 07.02.2019 року Костопільським районним судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" кредитного боргу у сумі 67 323,24 дол. США. Вимоги заяви обгрунтовані тим, що постановою Рівненського апеляційного суду від 15.01.2019 року у справі № 564/1221/14-ц задоволено апеляційну скаргу ТзОВ «ОТП Факторинг Україна», стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитом у розмірі 67 323, 24 дол. США. На виконання цієї постанови Костопільським  районним судом Рівненської області було видано виконавчий лист у справі №564/1221/14-ц, який був пред`явлений до виконання. Згідно даних з автоматизованої системи виконавчих проваджень від 17.11.2021 року приватним виконавцем Павелків Т.Л. 29.09.2019 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, однак стягувач постанови про повернення, а також самого оригіналу виконавчого  листа №564/1221/14-ц, не отримував. 

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2021 року у задоволенні заяви ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» про видачу дубліката виконавчого листа відмовлено.

Вважаючи ухвалу суду першої інстанції незаконною, необґрунтованою, ухваленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, такою, що порушує права стягувача, ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» подало апеляційну скаргу. Вказує, що постановою Рівненського апеляційного суду від 15.01.2019 року у справі № 564/1221/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитом у розмірі 67 323, 24 дол. США. На виконання цього рішення Костопільським районним судом 07.02.2019 року видано виконавчий лист, який було передано на примусове виконання до приватного виконавця, проте, оригінал виконавчого листа був втрачений при винесенні приватним виконавцем постанови про повернення виконавчого листа, ймовірно, при поштовій пересилці. У відповіді приватного виконавця Павелків Т. В. вказано, що оригінал виконавчого листа разом із постановою направляла ТзОВ «ОТП Факторинг Україна», однак ані у виконавця, ані у стягувача виконавчого листа не має. Ухвала суперечить вимогам ч. 1 п.17.4 «Перехідних положень» ЦПК України, де зазначено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявник не надав доказів втрати виконавчого листа. Такі висновки суду суперечить Закону України «Про виконавче провадження», висновкам, які містяться у постановах Верховного Суду та рішеннях Конституційного Суду. Також невірні висновки суду першої інстанції про неналежність стягувача у виконавчому провадження. Оскільки судом не вирішувалось питання про заміну стягувача, то належним стягувачем є ТзОВ «ОТП Факторинг Україна». Судом не враховано розрахунок заборгованості ОСОБА_1 , який стягувач надіслав до суду, як доказ наявної заборгованості. З наведених підстав просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Дослідивши матеріали та обставини справи  на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із слідуючого.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що заявник не надав суду жодного належного та достатнього доказу втрати отриманого оригіналу виконавчого документа, не надав жодних доказів на підтвердження того, що у ОСОБА_1 є непогашена заборгованість перед ТзОВ «ОТП Факторинг України»  і рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист, не виконано. Суд першої інстанції також зазначив, що ТзОВ «ОТП Факторинг України»  є неналежним стягувачем.

З таким висновком суд апеляційної інстанції погодитись не може, виходячи із слідуючого.

Згідно ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За положеннями п.17.4 розділу ХІІІ "Перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

В оцінці застосування наведених норм права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), згідно з яким якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Отже, враховуючи приписи підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ "Перехідні положення" ЦПК України, у видачі дублікату виконавчого листа при втраті його оригіналу може бути відмовлено судом лише у разі звернення з відповідною заявою поза межами строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, або при визнанні судом неповажними причини пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Тобто, вказана процесуальна норма не вимагає надання доказів втрати оригіналу виконавчого документа при заявленні стягувачем факту втрати оригіналу цього документу.

Матеріали справи містять розрахунок заборгованості ОСОБА_1 перед ТзОВ "ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором № RML-008/250/2007 від 14.06.2007 року.

З огляду на те, що оригінал виконавчого листа втрачено, строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив і існує заборгованість боржника перед стягувачем, у суду першої інстанції не було правових підстав для відмови у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа.

Помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що ТзОВ "ОТП Факторинг Україна» є неналежним стягувачем. Достовірно встановлено, що за рішенням суду ОСОБА_1 заборгував товариству 67 323, 24 дол. США. Після звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа ТзОВ "ОТП Факторинг Україна» продало право вимоги до ОСОБА_1 іншому кредиторові. 

В разі відступлення права вимоги за кредитним боргом стягувач зобов`язаний передати новому кредиторові виконавчі документи, при цьому законодавством не передбачено видачу виконавчих листів на ім`я нового кредитора.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. 

Аргументи апеляційної скарги спростовували висновки суду першої інстанції, тому апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були не правильно, не повно встановлені обставини справи, в зв`язку із чим ухвала підлягає скасуванню, як ухвалена без додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України,  підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність  висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» 
задовольнити.

Ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2021 року скасувати.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про видачу дубліката виконавчого листа задовольнити.

У справі № 564/1221/14-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості видати дублікат виконавчого листа, на виконання  постанови Рівненського апеляційного суду від 15.01.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором № RML-008/250/2007 від 14.06.2007 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 9 червня 2022 року.

Головуючий                                                        Ковальчук Н. М.
Судді:                                                                Боймиструк С. В.
Хилевич С. В.