ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/17169/19                        Головуючий у 1-й інстанції: Маруліна Л.О.
                                                                                        Суддя-доповідач: Василенко Я.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  11 травня 2022 року                                                                      м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                              Василенка Я.М.,
суддів                                        Кузьменка В.В., Мельничука В.П., 
                                                            
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.11.2021 у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Азіатська Логістична Компанія» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення в частині, -
                                                                                       В С Т А Н О В И В:
ТОВ «Євро-Азіатська Логістична Компанія» звернулося до суду першої інстанції з позовом, в якому просило: 
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.07.2019 № 0097175405 форми «Н» в частині застосування штрафу в розмірі 17 856, 20 грн. 
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.11.2021 позов задоволено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Державної податкової служби у Київській області, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на розумний строк.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Євро-Азіатська Логістична Компанія» укладено договір про визнання електронних документів від 04.09.2015 № 040920151, який згідно з квитанцією № 2 прийнято позитивно та зареєстровано податковим органом.          
ТОВ «Євро-Азіатська Логістична Компанія» має господарські взаємовідносини з ТОВ «АРІТЕЙЛ» на підставі договору «На предоставление логистических услуг» № 86/17 ПІ від 10.10.2017.
З метою реєстрації в ЄРПН позивачем подано 14.07.2018 до єдиного вікна подання електронної звітності податкового органу засобами телекомунікаційного зв`язку за допомогою ліцензованого програмного забезпечення ME.DOC податкову накладну № 47 від 30.06.2018 на загальну суму 1 071 371,74 грн., в тому числі податок на додану вартість - 178 561, 96 грн., виписану на адресу ТОВ «АРІТЕЙЛ». Дана обставина підтверджується копією роздруківки квитанції № 1, яка наявна в матеріалах справи від 14.07.2018. 
Податковим органом проведено камеральну перевірку ТОВ «Євро-Азіатська Логістична Компанія» щодо своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ «Євро-Азіатська Логістична Компанія» за період з 01.01.2017 по 31.03.2019.
За результатами перевірки складено акт від 19.06.2019 № 1922/10-36-54-05/ 39195657 (далі - акт перевірки), яким встановлено порушення ТОВ «Євро-Азіатська Логістична Компанія» граничних термінів реєстрації податкових накладних, визначених пунктом  201.10 статті 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-V (із змінами та доповненнями), у тому числі податкової накладної № 47 від 30.06.2018.          
ТОВ «Євро-Азіатська Логістична Компанія» 03.07.2019 подано заперечення на акт  перевірки від 19.06.2019 №1922/10-36-54-05/ 39195657.
Листом від 09.07.2019 №23870/10/10-36-12-01-18 «Про результати розгляду заперечень» ГУ ДФС у Київській області повідомлено позивача, що акт перевірки залишено без змін, а заперечення без задоволення.
На підставі вказаного акта перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 12.07.2019 року № 0097175405 форма "Н", яким визначено штрафну санкцію на загальну суму 19 569, 54 грн.
ТОВ «Євро-Азіатська Логістична Компанія» зазначене податкове повідомлення-рішення від 12.07.2019 отримано 15.07.2019.
Оскарження вищезазначеного податкового повідомлення-рішення в адміністративному порядку позивачем не проводилося.
Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 12.07.2019 №0097175405 форма "Н" на підставі акту перевірки від 19.06.2019 №1922/10-36-54-05/39195657, встановлено порушення граничного строку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених статтею 201 та згідно зі статтею 120-1 Податкового кодексу України - за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 187 528, 63 грн. застосовано штраф у розмірі 10 % - 18  752, 87 грн.; за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, на 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ - 4 083, 33 грн. застосовано штраф у розмірі 20 %  - 860, 67 грн. Загальна сума штрафу становить 19 569, 54 грн.          
Вважаючи податкове повідомлення-рішення від 12.07.2019 № 0097175405 форми "Н" в частині застосування штрафу в розмірі 17 856, 20 грн. у зв`язку із порушенням граничного терміну реєстрації податкової накладної № 47 від 30.06.2018 протиправним, таким, що прийняте з порушенням податкового законодавства України, позивач звернувся до суду першої інстанції за захистом своїх прав.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовлює протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням в частині застосування штрафу в розмірі 17 856, 20 грн., у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. 
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі. 
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Згідно із пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Згідно п.120-1.1 статті 120 ПК України, порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей     192     та     201     цього     Кодексу     покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.
У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.
У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування.
Водночас, в силу вимог статей 109, 110 Податкового кодексу України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Частиною другою статті 6 Конвенції визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
Європейським судом з прав людини у рішенні від 23 липня 2002 року «Справа «Компанія «Вестберґатаксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» зазначено, що загальний характер правових норм, які регулюють питання податкових штрафів, та мета стягнення, яке має водночас і запобіжний, і каральний характер, з достатньою очевидністю вказують на те, що - для цілей статті 6 Конвенції - заявники обвинувачувалися в кримінальному правопорушенні.
Отже, у справі «Компанія «Вестберґатаксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» було застосовано третій критерій тесту Енгеля для визначення випадків, коли йдеться про кримінальне обвинувачення, у розумінні Конвенції, а саме - критерій правових наслідків для адресата.
Таким чином, Європейський суд з прав людини розцінює податкові правопорушення, як різновид кримінального обвинувачення для цілей застосування Конвенції.
Передбачені статтею 120-1 Податкового кодексу України штрафи, за своєю тяжкістю та каральним характером, цілком відповідають санкціям притаманним для застосування за кримінальні правопорушення, відтак наявні всі підстави для застосування частин другої статті 6 Конвенції, яка, у свою чергу, унеможливлює притягнення до відповідальності особи за відсутності вини.
З вищенаведеного, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слід зробити висновок про те, що застосування до платника наслідків несвоєчасної реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, передбаченої статтею 120-1 Податкового кодексу України, можливе лише за наявності його вини. У свою чергу, відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовлює протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 819/777/17, від 26.06.2018 у справі № 808/2127/17, від 12.02.2019 у справі № 802/2253/16-а.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що в контексті значення поняття «вина» слід виходити з того, що платника податків можна вважати винним, якщо юридичним фактом, що лежить в основі протиправних дій такого платника, є події і фактичні обставини, виникнення яких зумовлено його певними протиправними діями або бездіяльністю. Як наслідок, платник податків вважається винним в порушенні законодавства, якщо він мав можливість для дотримання вимог законодавства, однак не здійснив всіх належних для цього заходів.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем 14.07.2018 о 13 год. 23 хв. (тобто до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому податкова накладна складена, що передбачено пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України) за допомогою програмного забезпечення М.е.doc. було відправлено на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 30.06.2018 № 47, що підтверджується скріншотом з електронного кабінету позивача в системі М.е.doc (а.с. 24).
В той же час, податковий орган до закінчення операційного дня 14.07.2018 не надіслав позивачу жодної квитанції чи повідомлення, з якого б вбачалося, що податкова накладна № 47 є отриманою контролюючим органом, зареєстрованою або її реєстрацію зупинено, а тому відповідно до положень абзацу 10 пункту   201.10   статті   201 Податкового кодексу України відповідна податкова накладна вважається зареєстрованою датою її надіслання (в даному випадку - 14.07.2018).
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03.04.2020 у справі № 160/5380/19.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Водночас, спірним податковим повідомленням-рішенням на позивача накладено штраф на підставі пункті 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України за порушення позивачем граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу.
З системного аналізу норм чинного законодавства вбачається, що законодавець передбачив можливість застосування до платника податків наслідків несвоєчасної реєстрації податкової накладної за наявності його вини.
Отже, враховуючи вищевикладене та те, що позивачем були вчинені дії з метою реєстрації спірної податкової накладної в межах строку, наданого Податковим кодексом України   для  такої реєстрації, а відповідач, в свою чергу, не надав доказів надіслання позивачу квитанцій про прийняття або неприйняття такої податкової накладної протягом операційного дня 14.07.2018 (з 08-00 годин до 20-00 годин), колегія суддів приходить до висновку, що підстави для застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 17 856, 20 грн. та для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 12.07.2019 № 0097175405 в цій частині були відсутні, у зв`язку із чим такі позовні вимоги підлягають задоволенню, що вірно було встановлено судом першої інстанції.
При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Також, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.11.2021 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                      Василенко Я.М.
                                                     
Судді:                                                                                          Кузьменко В.В.

                                                                                                    Мельничук В.П.