УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №283/2237/21 Головуючий у 1-й інст. Ярмоленко В. В. 
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Коломієць О.С.
суддів                 Талько О.Б, Шевчук А.М. 
з участю секретаря 
судового засідання         Дяченко Ю.Ю. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №283/2237/21 за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1  до Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення  Малинського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2021 року, яке ухвалено суддею Ярмоленко В.В.
в с т а н о в и в:
У серпні 2020 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача кредитну заборгованість в розмірі 37510,01 грн та понесені судові витрати у розмірі 2270,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 грудня 2012 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено договір шляхом підписання заяви про приєднання до Договору №б/н про надання банківських послуг, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Проте, останній прострочив виконання зобов`язань за цим Договором щодо погашення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 12 липня 2021 року утворилась заборгованість в розмірі 37510,01 грн, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 30326,00 грн та заборгованості за простроченими відсотками в сумі 7184,01 грн. 
У жовтні 2021 року відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив визнати протиправними дії АТ КБ «ПриватБанк» щодо нарахування процентів в сумі 24229,92 грн. за користування кредитом за період з 01.03.2016 по 12.07.2021 по кредитній картці, оформленої на ім`я ОСОБА_1 на підставі Анкети-заяви від 04.12.2012 року; зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок заборгованості за кредитом по кредитній картці, оформленої на ім`я ОСОБА_1 на підставі Анкети-заяви від 04.12.2012, шляхом зняття нарахованих процентів у сумі 24229,92 грн, з яких 17045,91 грн. віднесені до тіла кредиту, 7184,01 грн. – на прострочені проценти.
На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 04.12.2012 він дійсно звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою-анкетою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, в якій висловив своє бажання отримати кредитний ліміт по платіжній картці Універсальна Голд. Однак, працівниками банку йому не була вручена Пам`ятка клієнта, що включає у себе, в тому числі, Тарифи та основні умови обслуговування та кредитування, про що свідчить відсутність відповідної відмітки у розділі заяви щодо ознайомлення з Правилами, а також не були роз`яснені умови кредитування. Отже між сторонами не були у встановленому порядку узгоджені договірні умови, в тому числі, щодо процентної ставки за користування кредитом. Таким чином вважає, що Банк безпідставно зараховував внесену позичальником оплату в рахунок погашення кредиту, на погашення процентів за користування кредитними коштами, в результаті чого ОСОБА_1 було безпідставно збільшено заборгованість за тілом кредиту на суму 30326,00 грн. За таких обставин відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» дотрималося вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення позичальника про умови кредитування та їх узгодження зі споживачем.
Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2021 року первісний позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 37510,01 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 04.12.2012, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 30326,00 грн та заборгованості за простроченими відсотками в сумі 7184,01 грн. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю вимог. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач за первісним позовом подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні первісного позову Банку відмовити та задовольнити його зустрічний позов. В обґрунтування вимог зазначив, що АТ КБ «ПриватБанк» не надав жодних доказів, які б підвереджували наявність між сторонами договірних відносин щодо суми отриманого кредиту за договором б/н від 04.12.2012 та процентної ставки за користування кредитними коштами. Вважає, що даний договір не можна вважати укладеним, оскільки не погоджені істотні умови договору, які до того ж не підписані позичальником. Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що надані банком Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною між сторонами кредитного договору і що саме ці умови мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву позичальника. Крім того, вважає, що підписання відповідачем по первісному позову 03.06.2020 інформації про основні умови кредитування також не може бути належним доказом узгодження сторонами істотних умов кредитування, оскільки вони не поширюються на правовідносини, які існували раніше, тобто з моменту підписання анкети заяви з 04.12.2012 по 03.06.2020. Також у 7 розділі вказаної інформації зазначено, що вказана інформація зберігає свою чинність та є актуальною до 18.06.2020 року. За таких обставин сплачені відповідачем кошти безпідставно спрямовувалися банком на погашення нарахованих відсотків, а не тіла кредиту. Отже, з урахуванням розрахунку заборгованості, Банком за період з 01.03.2016 по 12.07.2021 були безпідставно нараховані проценти в сумі 24229,92 грн, а тому позовні вимоги за первісним позовом підлягають частковому задоволенню на суму 13280,09 грн.
Правом подати відзив на апеляційну скаргу позивач не скористався.
В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити. 
Представник позивача просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. При цьому зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи вірно встановив обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з нормами чинного законодавства.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Судом під час розгляду справи встановлено, що  04 грудня 2012 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено договір, згідно з умовами якого останній отримав кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши відповідну платіжну картку. При цьому розмір процентної ставки, пені та комісії, штрафу у заяві не визначені.
У даній заяві також зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.
До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua, а також роздруківку з інформації про деякі умови кредитування, у якому, зокрема, визначена процента ставка у межах пільгового періоду процентів річних, процента ставка за межами пільгового періоду процентів річних, процента ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту, розмір пені, штрафів, яка підписана ОСОБА_1 .
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість  відповідача за вказаним кредитним договором станом на 12 липня 2021 року становить 37510,01 грн, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 30326,00 грн та заборгованості за простроченими відсотками в сумі 7184,01 грн. 
Задовольняючи вимоги банку, суд першої інстанції, врахувавши доведеність позивачем факту укладення між сторонами 04 грудня 2012 року договору приєднання, обізнаності відповідача з умовами кредитування, що також підтверджуєтьсяінформацією від 03.06.2020 про основні умови кредитування, які підписані відповідачем, дійшов висновку про стягнення з  ОСОБА_1  на користь Банку заборгованостічерез неналежне виконання останнім зобов`язань за вказаним кредитним договором та відсутності підстав для задоволення зустрічного позову. 
Проте повністю з таким висновком суду погодитись неможливо виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Звертаючись до суду з позовом АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути заборгованість за кредитним договором, який оформлений у вигляді анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 04 грудня 2012 року.
На підтвердження заявлених вимог позивач надав до суду копію анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» від 04 грудня 2012 року, роздруківку з інформацією про деякі умови кредитування (паспорт споживчого кредиту до умов та правил надання банківських послуг від 03.06.2020), витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг із Умов та правил надання банківських послуг та розрахунок заборгованості.
Однак, надана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 04 грудня 2012 року, яка підписана сторонами, не містить відомостей щодо розміру кредитного ліміту. 
Додана до анкети-заяви підписана сторонами роздруківка інформації від 03.06.2020, містить відомості по семи типах кредитного продукту, в тому числі Універсальна та Універсальна Голд. Вказані письмові докази не свідчать, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт 30326,00 грн, які позивач просить стягнути як  заборгованість за простроченим тілом кредиту. У наявній в матеріалах справи анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 04 грудня 2012 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Отже, сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за невиконання кредитного договору.
Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
Таким чином колегія суддів дійшла висновку, що у цьому конкретному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (04 грудня 2012 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (25 серпня 2021 року), тобто банк міг додати до позовної заяви витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з умов та правил надання банківських послуг в цьому банку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» через їх мінливий характер не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_1 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року в справі № 393/126/20 (провадження №61-14545сво20) зроблено висновок, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину.
Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту».
З урахуванням вищевикладеного, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за договором в розмірі 37510,01 грн, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 30326,00 грн та заборгованості за простроченими відсотками в сумі 7184,01 грн. через доведеність позивачем факту укладення між сторонами 04 грудня 2012 року договору приєднання, обізнаності відповідача з умовами кредитування, в тому числі щодо нарахування відсотків, що також підтверджуєтьсяінформацією від 03.06.2020 про основні умови кредитування, які підписані відповідачем, є помилковим.
Однак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що банк має право захистити свої права шляхом зобов`язання боржника виконати свій обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Проте, з наданого банком розрахунку вбачається, що сплачені відповідачем кошти безпідставно спрямовувалися банком на погашення нарахованих відсотків, а не тіла кредиту. Таким чином, за період з 01.03.2016 по 12.07.2021 позивачем були безпідставно нараховані відсотки в сумі 24229,92 грн, з яких 17045,91 грн. (24229,92-7184,01=17045,91) віднесені на рахунок заборгованості ОСОБА_1 за тілом кредиту, а 7184,01 грн. – на заборгованість за простроченими відсотками. 
Враховуючи викладене, позовні вимоги за первісним позовом підлягають частковому задоволенню на суму 13280,09 грн, виходячи з розрахунку: 37510,01-24229,92=13280,09грн, а тому рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення вимог АТ КБ «ПриватБанк» з вищевказаних підстав. 
Разом з тим, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 виходячи з наступного.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (стаття 3 ЦПК України).
Згідно зі статтею 16 ЦК України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов`язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до частин першої та другої статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.
У постанові від 10 жовтня 2019 року в справі № 320/8618/15-ц (провадження №61-4393сво18) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зробив такі висновки: «Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. Тлумачення статей 14, 16 ЦК України дозволяє зробити висновок, що не є ефективним способом захисту визнання неправомірними дії в частині не зарахування сплати, зобов`язання зарахувати перераховані щомісячні платежі, скасування та списання безнадійної заборгованості, зобов`язання скасувати суму пені, заборона здійснювати подальше нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором, зобов`язання вчинити дії із скасування нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, зобов`язання скасувати незаконно нараховані штрафні санкції за несвоєчасну здійснену оплату, оскільки не передбачають відповідного обов`язку іншого суб`єкта цивільного правовідношення та не забезпечують відновлення прав особи, що заявляє такі вимоги.
Нарахування позивачу пені (штрафу тощо) є лише попередньою фіксацією факту порушення цивільно-правових зобов`язань, яка безпосередньо не впливає на права позивача. Відповідний розрахунок може бути письмовим доказом, який у разі виникнення спору між сторонами повинен оцінюватися судом відповідно до вимог процесуального законодавства».
Результат аналізу статей 12, 89 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що у разі виникнення спору між сторонами суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку відсотків, пені, штрафних санкцій тощо та здійснити оцінку доказів, на яких такі дії ґрунтуються.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що Вимоги ОСОБА_1 за зустрічним позовом про визнання протиправними дії АТ КБ «ПриватБанк» щодо нарахування процентів за користування кредитом та зобов`язання АТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок заборгованості за кредитом договором є неефективним способом захисту, оскільки не відновлює порушене право і жодним чином не нівелює негативні наслідки порушення права позивача, тому у їх задоволенні необхідно відмовити саме з вказаних підстав. 
Районний суд зробив правильний висновок про відмову в задоволенні зустрічного позову, однак помилився щодо мотивів такої відмови, у зв`язку з чим оскаржене судове рішення у вказаній частині підлягає зміні з викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання первісного позову в розмірі 803,58 грн, а з позивача на користь відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2212,82 грн.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити частково. 
Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2021 року в частині задоволених позовних вимог Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості і розподілу судових витрат скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення даних вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: м. Київ, вул.Грушевського,1-д, код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за договором б/н від 04.12.2012 в розмірі 13280,09 грн. та судовий збір в розмірі 803,58 грн.
У задоволенні решти вимог Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» відмовити.
Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2021 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок змінити, з урахуванням мотивів викладених у цій постанові.
Стягнути з Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2212,82 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                           Судді