П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

31 травня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/3346/22	
Головуючий в 1 інстанції: Глуханчук О.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді - Зуєвої Л.Є.,
суддів: Коваля М.П., Кравченка К.В.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Тузлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області  про визнання протиправними дій

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2022 року позивач  звернувся до суду з  позовом до відповідача та просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відсутності рішення про надання дозволу на оформлення права користування земельною ділянкою орієнтовною площею 0,0576 га (відповідно до пп.5.2, 5.3 додатку Державних будівельних норм В.2.2-23:2009 будинки і споруди Підприємства торгівлі) на умовах оренди для обслуговування нежитлової будівлі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та який належить позивачу на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних (електронних) торгів від 30.07.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Татарбунарського районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі під №1426; 
- зобов`язати відповідача надати дозвіл на оформлення права користування земельною ділянкою орієнтовною площею 0,0576 га (відповідно до пп.5.2, 5.3 додатку Державних будівельних норм В.2.2-23:2009 будинки і споруди Підприємства торгівлі) на умовах оренди для обслуговування нежитлової будівлі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та який належить позивачу на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних (електронних) торгів від 30.07.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Татарбунарського районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі під №1426.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29 березня 2022 року   у відкритті провадження відмовлено. 
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у даній справі новий спір не виник, а має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення по справі №420/13357/21, тому зазначив, що звернення з новим позовом не є належним способом захисту порушеного права позивача, оскільки відновлення прав позивача має відбуватися в порядку ст. 383 КАС України.
Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1  надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу про відмову у відкриття провадження у справі та направити справу для продовження розгляду по суті заявлених вимог.
Доводами апеляційної скарги  зазначено,  що  після ухвалення Одеським окружним адміністративним судом рішення від 04.10.2021 р. у справі №420/13357/21 відповідачем на його виконання 26.01.2022 р. розглянуто заяву позивача на черговій сесії ради та прийнято рішення доручити комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій провести обстеження земельної ділянки, яка вказана в заяві позивача, а саме рішення по суті відносно заяви прийняти після розгляду і  вивчення рекомендацій Комісії. Таким чином, на думку апелянта, відповідачем прийнято рішення в якому не надано вмотивованої відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землевідведення, а також не надано дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю;               2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів  дійшла наступних висновків.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".
Згідно з положеннями частини 1 статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 року, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно статті 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.
Відповідно до вимог статті 383 КАС України особа-позивач на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.
Європейська Конвенція про захист  прав людини та основоположних  свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція), була ратифікована Законом України N 475/97-ВР  від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.
Згідно ч.1  ст.6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до чіткої й усталеної практики ЄСПЛ право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", п. 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі "Immobiliare Saffi" проти Італії", заява № 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).
У пункті 28 рішення Європейського суду з прав людини від в справі "Антонюк проти України" (заява № 17022/02) зазначено, що відповідальність держави за виконання судових рішень щодо приватних осіб зводиться до участі державних органів у виконавчому провадженні.
Тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі "Скордіно проти Італії"(Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V та  п.52 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Щокін проти України" (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011 року).
Матеріалами справи встановлено,  що 19.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Тузлівської сільської ради Білгород-Дністровського району про надання дозволу на оформлення права користування земельною ділянкою орієнтованою площею 0,0576 га (відповідно до пп. 47 додатку Е.4 (Площа земельних ділянок установ та органiзацiй обслуговування) Державних будiвельних норм Б.2.2-12:2018 Планування і забудова територiй) на умовах оренди для обслуговування нежитлової будівлі магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та належить позивачу на праві приватної власності.
Проте, не отримавши рішення сесії щодо надання або відмови у наданні відповідного дозволу, ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Тузлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (адміністративна справа №420/13357/21).
Як встановлено колегією суддів, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року по справі №420/13357/21, яке набрало законної сили 04 листопада 2021 року, задоволено частково адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Тузлівської сільської ради Білгород-Дністровського району. 
Визнано протиправною бездіяльність Тузлівської сільської ради Білгород-Дністровського району щодо відмови та неприйняття рішення щодо надання дозволу на оформлення права користування земельною ділянкою орієнтованою площею 0,0576 га на умовах оренди для обслуговування нежитлової будівлі - магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та який належить позивачу на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних (електронних) торгiв вiд              30.07.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Татарбунарського районного нотаріального округу Одеської області А.А.Гайдаржи та зареєстрованого в реєстрі №1426.
Зобов`язано Тузлівську сільську раду Білгород-Дністровського району повторно розглянути на найближчому пленарному засіданні заяву ОСОБА_1 від 19.04.2021 про надання дозволу на оформлення права користування земельною ділянкою орієнтованою площею 0,0576 га (відповідно до пп. 47 додатку Е.4 (Площа земельних ділянок установ та організацій обслуговування) Державних будiвельних норм Б.2.2-12:2018 Планування і забудова територiй) на умовах оренди для обслуговування нежитлової будівлі магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та який належить позивачу на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних (електронних) торгiв вiд 30.07.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Татарбунарського районного нотаріального округу Одеської області А.А.Гайдаржи та зареєстрованого в реєстрі №1426 з прийняттям обґрунтованого рішення. 
Як встановлено під час розгляду справи, на виконання рішення суду по справі №420/13357/21, розглянувши заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на оформлення права користування земельною ділянкою, рішенням сесії Тузлівської сільської ради Білгород-Дністровського району VІІІ скликання від 26 січня 2022 року №24/456/VІІІ вирішено: « п.1. Доручити Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Тузлівської територіальної громади (надалі -Комісія) провести обстеження земельної ділянки, яка зазначена  у заяві громадянина ОСОБА_1 для надання дозволу на оформлення права користування земельною ділянкою, та надати відповідні висновки та рекомендації, зокрема безпеки життю та здоров`ю людини, п.3. Рішення по суті відносно заяви громадянина ОСОБА_1 прийняти після розгляду та вивчення висновків і рекомендацій Комісії.».
Таким чином, ОСОБА_1   не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо відсутності рішення про надання дозволу на оформлення права користування земельною ділянкою орієнтовною площею 0,0576 га на умовах оренди для обслуговування нежитлової будівлі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та належить йому на праві приватної власності,   звернувся до суду з новою позовною заявою.
Колегія суддів не приймає доводи апелянта про те, що відповідачем прийнято рішення в якому не надано вмотивованої відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землевідведення, а також не надано дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки жодні рішення відносно заяви від 19.04.2021 р. про надання дозволу на оформлення права користування земельною ділянкою відповідачем не приймались, а відповідачем лише було  розглянуто заяву позивача   та прийнято рішення, яким  доручено комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій провести обстеження земельної ділянки, яка вказана в заяві позивача, а саме рішення по суті відносно заяви прийняти після розгляду і  вивчення рекомендацій Комісії
При цьому, позивач у цій  справі  не оскаржує   рішення  Тузлівської сільської ради Білгород-Дністровського району VІІІ скликання від 26 січня 2022 року №24/456/VІІІ,  а просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відсутності рішення про надання дозволу на оформлення права користування земельною ділянкою.
Таким чином,   ОСОБА_1  оскаржує бездіяльність Тузлівської сільської ради Білгород-Дністровського району щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/13357/21, яким було зобов`язано  повторно розглянути заяву від 19.04.2021 про надання дозволу на оформлення права користування земельною ділянкою.
Отже,  предметом спору у даній справі, з огляду на позицію позивача, фактично є  не належне   виконання Тузлівською сільською радою  судового  рішення  в іншій  справі та  намагання позивача у такий спосіб примусити відповідача виконати це судове рішення.
Колегія суддів зазначає, що нормами Кодексу адміністративного судочинства України  не передбачено можливість  зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом, у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.
Таким чином, з  урахуванням наведеного, колегія суддів  дійшла висновку,  що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право, у разі визнання його судом порушеним. 
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те,  що  заявлені позовні вимоги в розумінні  чинного законодавства не підлягають окремому судовому розгляду.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах               06.02.2019 року по справі № 816/2016/17, від 30.03.2021 року по справі № 580/3376/20, 30.09.2020 року по справі № 420/5365/19.
Колегія суддів звертає увагу, що  рішення, дії або бездіяльність відповідача вчинені на виконання судових рішень в інших справах можуть бути оскаржені тільки  відповідно до статті 383 КАС України в межах тієї справи, що розглядалась у суді, а не шляхом подання нового позову.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення   суду першої інстанції  ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись  ст. ст. 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу    ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29 березня 2022  року - залишити без змін.
Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя:                                                                                      Л.Є. Зуєва  

Суддя:                                                                                                         М.П. Коваль  

          Суддя:                                                                                                         К.В. Кравченко