Постанова
Іменем України
 
16 травня 2022 року                    
м. Київ
 
справа № 520/18256/18
провадження № 61-11789св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - Одеська міська рада,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 12 березня 2020 року в складі колегії суддів: Князюка О. В.,Таварткіладзе О. М., Заїкіна А. П.
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА 
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Одеської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Позов мотивований тим, що після смерті брата - ОСОБА_2 , який помер 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , не могла вчасно звернутися з заявою про прийняття спадщини, через свою необізнаність, похилий вік та через те, що вона дізналась про його смерть лише у грудні 2017 року. Вона проживає в іншому місті - м. Подільськ, є особою похилого віку, змушена доглядати за хворим чоловіком, важко хворіє сама і майже не виходить на подвір`я. Через особливості сімейних відносин, відмінні релігійні погляди, стан здоров`я, зберігаючи добрі стосунки 
з померлим, мало спілкувалася з ним. 
З урахуванням наведеного, посилаюсь на статті 1269, 1270, 1272 ЦК України, просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 06 лютого 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Визначено ОСОБА_1 додатковий шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що хвороба ОСОБА_1 - церебральний арахноїдит з рецедивірующим невритом обличчя є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Одеського апеляційного суду від 12 березня 2020 року рішення Київського районного суду міста Одеси від 06 лютого 2019 року скасовано 
і ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Вирішено питання судових витрат.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що копії довідок, якими підтверджуються наявність хвороб у позивача і її чоловіка не є достатніми доказами того, що протягом п`яти років вона була позбавлена фізичної можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлого брата. ОСОБА_1 не була позбавлена можливості звернутися до нотаріуса у м. Одесі шляхом надсилання поштою відповідної заяви, засвідченої нотаріально за місцем проживання, а тому проживання позивача 
в іншому місті не може вважатись поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. ОСОБА_1 не навела суду поважних причин для визначення додаткового строку для прийняття спадщини після померлого брата.
Аргументи учасників справи
У серпні 2020 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій просила скасувати судове рішення апеляційного суду, рішення суду першої інстанції залишити в силі.
Касаційну скаргу мотивовано тим, що вона тривалий час хворіє на важку хворобу, проживає в іншому населеному пункті, ніж спадкодавець, також була необізнана щодо наявності (відсутності) заповіту.
Зазначені обставини, які у сукупності з такими обставинами як тяжка хвороба чоловіка, прикутого до ліжка, та його наступна смерть, старість позивача, її хворобливий стан здоров`я і постійне погане самопочуття, відсутність рівного 
з іншими громадянами України інформування щодо відкриття спадщини шляхом публічного оголошення або повідомлення про відкриття спадщини в пресі, 
а тому правильно була визначена судом першої інстанції як об`єктивна і поважна причина пропуску нею строку для прийняття спадщини.
Таким чином, суд апеляційної інстанції необґрунтовано скасував правильне та законне рішення Київського районного суду міста Одеси.
Суд апеляційної інстанції не врахував правові позиції Верховного Суду викладеній у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі 
№ 565/1145/17, від 28 серпня 2019 року у справі № 612/728/17, згідно з якими триваюче захворювання спадкоємця в сукупності з іншими обставинами 
є поважною причиною, пов`язаною з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій з прийняття спадщини.
Під час розгляду справи суд апеляційної інстанції заявлене нею клопотання про виклик свідка не розглянув. Зокрема, протокол судового засідання (т.2, а.с.2-3) відомостей щодо розгляду питання з приводу указаної заяви не містить, ухвала щодо цього питання в матеріалах справи відсутня.
У квітні 2021 року Одеська міська рада подала відзив на касаційну скаргу, 
в якому просить оскаржене судове рішення залишити без змін, касаційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що вказане рішення ухвалене 
з додержанням норм матеріального та процесуального права. Указує, що ОСОБА_1 не навела суду поважних причин для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а тому апеляційний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову. 
У серпні 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав відповідь на відзив Одеської міської ради, в якій зазначає, що в суді першої інстанції Одеська міська рада відзивів чи заперечень проти позову не подавала, тому суд правильно вирішив справу виходячи з принципу змагальності. Тому відзив Одеської міської ради на касаційну скаргу є непереконливим, у зв?язку з чим просить касаційну скаргу задовольнити.
Рух справи, межі та підстави касаційного перегляду
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції 
в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 
Ухвалою Верховного Суду від 02 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі. 
В ухвалі Верховного Суду від 02 квітня 2021 року вказано, що наведені 
у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктом 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (суд першої та апеляційної інстанції в оскаржених судових рішеннях порушив норми процесуального права та застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного 
у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 серпня 2019 року у справі № 612/728/17).
Фактичні обставини справи
Суди встановили, що ОСОБА_1 надала суду довідки, відповідно до яких вона з 2019 року хворіє церебральним арахноїдитом з рецедивірующим невритом обличчя.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .
Відповідно до спадкової справи № 207/2013, яка відкрита після смерті 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 29 грудня 2017 року звернулась з заявою про прийняття спадщини після смерті брата.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2017 року у справі № 520/4694/15-ц, яке рішеннями апеляційного та касаційного суду залишене без змін, задоволено позовні вимоги Одеської міської ради до ОСОБА_4 про визнання відумерлою спадщиною. Визнано відумерлою спадщиною, що відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , - квартиру 
АДРЕСА_1 , загальною площею 45,2 кв. м, 
у тому числі житловою - 27,3 кв. м. Визнано за Одеською міською радою право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,2 кв. м, у тому числі житловою - 27,3 кв. м.
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк 
у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).
Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦКУкраїни за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. 
Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.  
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі 
і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
У постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року у справі 
№ 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18) зроблено висновок, що «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 
2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини 
з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.».
Схожий висновок викладений і в постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 серпня 2019 року у справі № 612/728/17 (провадження № 61-5146св19), в якій зазначено, що «суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є спадкоємцем першої черги після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (мати позивача). ОСОБА_1 має тяжкий стан здоров`я після перенесеного 16 листопада 2015 року інсульту. Дане захворювання є триваючим, оскільки стан позивача в подальшому погіршувався. Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову. При цьому, судом взято до уваги незначний проміжок часу (чотири місяці), який пропущено позивачем, оскільки цей пропуск пов`язаний з його тяжким станом».
Оскаржене судове рішення не суперечить наведеним висновкам щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 жовтня 2021 року у справі № 266/1761/17 (провадження № 61-7690св21) вказано, що «ОСОБА_3 посилалась як на поважну причину пропуску строку на прийняття спадщини на її постійне проживання за межами України, а саме на території Королівства Данія, а також на те, що вона дізналась про смерть спадкодавця на початку 2015 року, проте приїхати до міста Маріуполя Донецької області вона не мала можливості, оскільки 
з 13 квітня 2014 року в України оголошено про початок антитерористичної операції. Порядок видачі свідоцтв про право на спадщину регламентовано Главою 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року 
№ 296/5 (далі - Порядок). Згідно з пунктом 2.1 Глави 10 Порядку спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку 
в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини (пункт 3.5 Глави 10 Порядку). Пунктом 3.23 Глави 10 Порядку передбачено, що своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу. Згідно 
з пунктом 2.1. розділу IV Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5, спадкова справа заводиться посадовою особою органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми), що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, визначених у статтях 1261, 1262, 1266 ЦК України, осіб, вказаних у заповіті, заінтересованих в охороні цього майна, або вимоги кредиторів. Отже, позивач не була позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори або до органів місцевого самоврядування, або подати заяву про прийняття спадщини, звернувшись до консульської посадової особи консульської установи України у Данії на підставі статті 38 Закону України «Про нотаріат», а тому проживання позивача за межами України не може вважатись поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. Таким чином, необізнаність про смерть спадкодавця не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини».
У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін,кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За таких обставин та враховуючи значний пропуск позивачем відповідного строку апеляційний суд зробив правильний висновок, що наведені 
ОСОБА_1 підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини не свідчить про те, що у неї були об`єктивні, непереборні та істотні труднощі, які перешкоджали у встановлений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому суд правильно відмовив у задоволенні позовних вимог. 
Колегія суддів відхиляє аргументи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції не розглянув клопотання про виклик та допит свідка ОСОБА_5 , заявлене нею у відзиві на апеляційну скаргу (т. 1, а. с. 216), оскільки відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Скарга не містить доводів щодо неможливості подання такого клопотання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від неї, та яким чином таке порушення вплинуло на правильність вирішення справи. При цьому не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, 
а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, а також необхідності врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 жовтня 2021 року у справі № 266/1761/17 (провадження № 61-7690св21), не дають підстав для висновку, що судове рішення ухвалене без додержання норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу належить залишити без задоволення, оскаржене судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Одеського апеляційного суду від 12 березня 2020 рокузалишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                     Є. В. Краснощоков 
 
І. О. Дундар
 
В. І. Крат