УХВАЛА
16 травня 2022 року
м. Київ
справа № 589/212/20
провадження №51-1345ск22
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                         ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши матеріали касаційної скарги засудженої ОСОБА_4 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 01 лютого 2021 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 31 січня 2022 року щодо неї, 
встановив:
Касаційна скарга подана без додержання вимог ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК).
Так, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним,  тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.
Згідно ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону(ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Тому особа, яка подала касаційну скаргу, заперечуючи законність судових рішень має конкретно вказати у чому полягають допущені, на її думку, порушення норм права, що відповідно до ст. 438 КПК є підставою для зміни чи скасування судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. 
У поданій скарзі засудженою не наведено в аспекті приписів статей 412, 413,                   414 КПК у їх взаємозв`язку допущення судами обох інстанцій таких порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судових  рішень.
Окрім цього, вкасаційній скарзі засуджена зокрема наводить доводи, зміст яких стосується неповноти судового розгляду та правової оцінки доказів, наданої судами першої та апеляційної інстанцій, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом касаційної перевірки.
Також засуджена ставить питання про зміну ухвали апеляційного суду, однак як убачається з долученої до касаційної скарги копії оскаржуваної ухвали, її доводи та доводи її захисника про недоведеність наявності об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК, оскільки вона не вчиняла активних дій щодо потерпілого, а також щодо відмови у проведенні слідчих дій не були предметом перевірки судом апеляційної інстанції при перегляді вироку за апеляційними скаргами, тому що в судовому засіданні засуджена ОСОБА_4 змінила свої апеляційні вимоги, визнала вину, щиро розкаялася, просила призначити більш м`яке покарання, а тому зі змісту касаційної скарги не зрозуміло на які саме доводи апеляційної скарги цей суд не дав відповіді, а відтак немає й обґрунтування незаконності ухвали апеляційного суду, зважаючи на приписи ст. 419 КПК.
Окрім того, у своїй касаційній скарзі, засуджена порушує питання про зміну оспорюваних судових рішень у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та даними про її особу через суворість, однак не наводить обґрунтувань у чому саме полягає явна несправедливість заходу примусу, з урахуванням положень ст. 414 КПК, що                         є підставою для зміни ухвали відповідно  до  п. 3 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу.
Ставлячи вимогу перед судом касаційної інстанції про зміну оспорюваних судових рішень в частині призначеного їй покарання, не наводить переконливих аргументів щодо наявності у справі такої кількості обставин, які не лише пом`якшують покарання, а й істотно знижують ступінь тяжкості вчинених нею злочинів і є правовою підставою для призначення їй основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкціях  інкримінованих їй статей з огляду на положення ч.1  ст. 69 КК. 
Суд також роз`яснює, що відповідно до ч. 2 ст. 8 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджена особа має право звернутися через адміністрацію виконавчої установи до відповідного Центру з надання безоплатної правової допомоги для отримання кваліфікованої правової допомоги адвоката при виготовленні тексту касаційної скарги.  
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування  судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права і переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у касаційній скарзі засудженої згаданого обґрунтування й недотримання вимог  ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 01 лютого 2021 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 31 січня 2022 року щодо неї залишити без руху і надати їй строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів із  дня отримання копії даної ухвали.
У разі неусунення нею вказаних недоліків в установлений строк касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

 
ОСОБА_1                            ОСОБА_2                         ОСОБА_3