ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/89/22 Справа № 201/12512/20 	  	Головуючий у першій інстанції: Наумова О. С. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справупо апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 вересня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2020 року ОСОБА_2  звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 15.03.2019 у м. Дніпрі на вул. Яснополянській, в районі буд. №97 сталась ДТП за участю транспортних засобів: автомобіля «ВАЗ» 2115 р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , забезпечений полісом АМ5452881 (розмір франшизи - 1000,00 грн.) виданий ПрАТ «СК «Уніка» та автомобіля «Subaru Forester», р.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 . Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.04.2019 по справі №201/3703/19 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення. Внаслідок даної ДТП транспортним засобам нанесені механічні ушкодження. На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач 18.03.2019р. надав до ПрАТ «СК «Уніка» письмове повідомлення про настання страхового випадку та заяву на виплату страхового відшкодування, разом з усіма визначеними Законом документами. Також позивач надав для огляду страховику свій ушкоджений транспортний засіб. Протоколом огляду транспортного засобу від 27.03.2019 № НОМЕР_3 встановлений перелік пошкоджень, отриманих автомобілем «Subaru Forester» р.н. НОМЕР_2 . Згідно зі звітом про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ №11547 від 05.06.2019 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Subaru Forester» р.н. НОМЕР_2 , складає 76790,95 грн. Розмір матеріального збитку спричинений власнику автомобіля «Subaru Forester» р.н. НОМЕР_2 складає 46785,85 грн., витрати позивача на евакуацію автомобіля з місця ДТП склали 1200,00 грн. На виконання вимог п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «СК «Уніка» виплатило позивачеві як потерпілому страхове відшкодування в розмірі 46985,85 грн. (з урахуванням витрат на евакуацію). При цьому, зазначає, що фактична вартість відновлювального ремонту пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу» «Subaru Forester» р.н. НОМЕР_2 склала 77905,30 грн. Тобто, позивач поніс значно більші витрати на ремонт пошкодженого автомобіля, аніж сума отриманого страхового відшкодування. Тому, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь матеріальні збитки в розмірі 29805,10 грн., а також моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн.
Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди 29805,10 грн. (двадцять дев`ять тисяч вісімсот п`ять гривень 10 коп.); стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 1000,00 грн. (одна тисяча гривень 00 коп.); у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6580,00 грн., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 840,80 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову в розмірі 32805,10 грн., розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
       Від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 вересня 2021 року залишити без змін, апеляційну скаргу - залишити без задоволення.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення, виходячи з наступного. 
Встановлено судом, що ОСОБА_1 15.03.2019р. об 11 годині 55 хвилин, керуючи автомобілем «ВАЗ», д/н НОМЕР_1 , рухався в районі будинку №97 по вул. Яснополянська в м. Дніпрі, де перед виконанням повороту ліворуч завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, внаслідок чого, не переконавшись в безпечності свого маневру, здійснив поворот ліворуч та скоїв зіткнення з автомобілем «Subaru Forester», р.н., д.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку зліва. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.
Згідно постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2019 року по справі №201/3703/19 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави в сумі трьохсот сорока гривень (а.с. 11).
Відповідно до  полісу №AM5452881 від 20.12.2018 ПрАТ «СК «Уніка», забезпеченим автомобілем є транспортний засіб ВАЗ 2115, д.н.  НОМЕР_4 , VIN- НОМЕР_5 , який належить  ОСОБА_2 , ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну - 100000,00 грн., франшиза – 1000,00 грн. (а.с. 89).
Потерпілий ОСОБА_2 , який є водієм автомобіля «Subaru Forester», р.н., д.н. НОМЕР_2 18.03.2019 звернувся до ПрАТ «СК «Уніка» із заявою про страхове відшкодування.
З метою визначення розміру збитку, нанесеного власнику автомобіля «Subaru Forester», р.н. НОМЕР_2 , страховиком замовлено проведення експертного автотоварознавчого дослідження у ТОВ «ЕАК «Фаворит».
Проведення оцінки доручено оцінювачу ОСОБА_4 , який має вищу освіту, кваліфікацію оцінювача дорожніх транспортних засобів (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ №5837 від 05.04.2008 і свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів №821 від 15.09.2014), свідоцтво про підвищення кваліфікації оцінювача МФ6092 - ПК, дійсне від 16.03.2016
27 березня 2019 року страховиком за участю потерпілого ОСОБА_2 складений Протокол огляду транспортного засобу №11547 – автомобіля «Subaru Forester», р.н. НОМЕР_2 , який підписаний ОСОБА_2 (а.с. 20).
Встановлено, що відповідно до підпункту б) п.7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних ТЗ, необхідність застосування коефіцієнту експлуатаційного зносу (строк експлуатації ТЗ більше 7 років), та який склав 0,6.
Згідно звіту, складеного ТОВ «ЕАК «Фаворит» №11547 від 05.06.2019, оцінений розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Subaru Forester», р.н. НОМЕР_2 , без урахування ПДВ, складає 46785,85 грн., з урахуванням коефіцієнту зносу – 0,6 (а.с. 13 - 19).
З листа ПрАТ «СК «Уніка» вбачається, що після складання звіту оцінювачем 20.06.2019 страховик сплатив страхове відшкодування в сумі 46985,85 грн. на розрахункові рахунок, указаний ОСОБА_2 шляхом перерахування безготівкових коштів, що підтверджується копією платіжного дорученням №093926 від 20.06.2019 (а.с. 33).
Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно положень ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
За ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 
Відповідно до вимог ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
       За ст. ст. 3, 6, п. 22.1 ст. 22, ст. 29 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Таким чином Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальників - заподіювача шкоди; страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого; у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи; у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством; страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.
       Відповідно до положень ст. 36.1. Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
       Згідно ст. 36.2. Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;
Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна.
Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
За змістом ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, за змістом вказаних норм матеріального права вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, можуть бути заявлені у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Місцевий суд дійшов правильного висновку, що визначена страховою компанією сума страхового відшкодування в розмірі 46985,85 грн. була узгоджена з позивачем та виплачена йому в повному розмірі, що підтверджується матеріалами справи; доказів неправильного визначення страховою компанією розміру шкоди суду не представлено, клопотання про витребування відповідних доказів судом не заявлено; з урахуванням викладеного, відсутні підстави для додаткового стягнення зі страхової компанії на користь позивача суми страхового відшкодування, у зв`язку з чим в частині вимог до страхової компанії позивачу обгрунтовано відмовлено.
Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.
Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі статтею 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.
Отже, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не має права відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
       Згідно із правовим висновком Верховного Суду, який міститься у постанові від 11.12.2019 по справі №522/15636/16-ц (провадження № 61-1819св17) виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
       Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу.
Особа, яка має право на отримання відшкодування, може вимагати від страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виплати страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу.
Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків) (пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»).
       З матеріалів справи вбачається, що позивачем відремонтовано автомобіль. Фактично вартість відновлювального ремонту пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу «Subaru Forester» р.н. НОМЕР_2 склала 77905,30 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, видатковими накладеними актами надання послуг, наряд-замовленнями, актом виконаних робіт ФОП ОСОБА_5 , з яких видно що роботи здійснювалися шляхом заміни пошкоджених деталей на нові (а.с. 34 — 45).
Згідно звіту ТОВ «ЕАК «Фаворит» №11547 від 05.06.2019, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Subaru Forester», р.н. НОМЕР_2 , складає 76790,95 грн., тобто майже дорівнює фактичним витратам позивача на відновлювальний ремонт автомобіля.
       Отже, позивачем понесені значно більші витрати на ремонт пошкодженого автомобіля, аніж сума отриманого страхового відшкодування.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, установивши, що вартість відновлюваного ремонту внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_1 , перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, - колегія суддів дійшла висновку, що з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню різниця від вартості відновлювального ремонту, встановленого звітом про визначення вартості відновлювального ремонту та сплаченою страховою компанією на користь позивача суми страхового відшкодування в порядку ст. 1194 ЦК України в сумі 29805,10 грн. (виходячи з розрахунку: 76790,95 грн. (сума відновлювального ремонту) – 46985,85 грн. матеріальний збиток).
Колегія суддів звертає увагу, що відповідач, згідно змісту доводів апеляційної скарги, не заперечує правильність визначеної районним судом вартості відновлюваного ремонту автомобіля позивача та не заперечує належність представлених позивачем доказів щодо розміру витрат на відновлення автомобіля.
Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення суми відновлюваного ремонту без врахування фізичного зносу, є необґрунтованими, 
оскільки позивач просив стягнути з відповідача витрати на ремонт, в ході якого придбані та встановлені нові складові (деталі, тощо) автомобіля, відповідач як особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості. Доказів того, що при проведенні ремонту були здійснені роботи щодо усунення пошкоджень, не пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою, не надано.
При вирішенні позовних вимог щодо стягнення на користь позивачів моральної шкоди колегія виходить з наступного. 
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Таким чином, до загальних підстав відповідальності, встановлених ст. 1167 ЦК України, для покладення відповідальності на заподіювача моральної (немайнової) шкоди, відповідно, необхідна сукупність чотирьох умов, а саме: наявність шкоди; протиправність дій заподіювача; причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; вина в заподіянні шкоди.
Відповідно до статті 23 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
Згідно зі статтею 26-1 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” страховиком (у випадках, передбачених підпунктами г і ґ пункту 41.1 та пунктом в пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 “Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди”, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Страхувальник, який спричинив настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого лише у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика, та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж передбачені статтею 23 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17).
Вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовував тим, що йому було спричинено моральні страждання у зв”язку з пошкодженням належного майна, а також душевні страждання, перенесені під час ДТП; позов про стягнення моральної шкоди не заявлений у зв”язку з ушкодженням здоров”я позивача.
З урахуванням викладеного вище, підстави для стягнення зі страхової компанії моральної шкоди на користь позивача, враховуючи правове обгрунтування заявленого позову,  - відсутні. 
Виходячи з принципу виваженості, розумності та справедливості, з урахуванням обставин даної справи, а також глибину завданих позивачеві душевних страждань, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач зазнав моральних страждань в наслідок неправомірних дій відповідача, через хвилювання у зв”язку з ушкодженням майна, у зв”язку з небажанням відповідача відшкодувати витрати на відновлення автомобіля у повному обсязі у добровільному порядку, необхідність вживати заходи для відновлення автомобіля. Місцевий суд правильно визначив розмір відшкодування апелянтом моральної шкоди позивачу в сумі 1000,00 грн. 
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Наведені у апеляційній скарзі доводи відповідача зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, не свідчать про наявність підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення. 
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, колегія приходить до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення місцевого суду – без змін. 
Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 вересня 2021 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 
Повний текст судового рішення складено 27 квітня 2022 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова