ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/536/22	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №705/2741/21 Категорія: на ухвалу    	Гудзенко В. Л. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       19 квітня 2022 року                                                                                                     м. Черкаси:

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді	Гончар Н.І., Сіренко Ю.В. 	
секретар 	Попова М.В.	

учасники справи:
позивачі -  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідач (скаржник) - ТОВ «Ресторан «Умань»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.09.2021 (повний текст складено 09.09.2021, суддя в суді першої інстанції Гудзенко В.Л.) про забезпечення позову у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ТОВ «Ресторан «Умань» про витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в :

на розгляді в суді перебуває дана цивільна справа з позовними вимогами про витребування майна - нежитлового приміщення магазину, загальною площею 88,9 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 , з чужого незаконного володіння. Також позивачами перед судом порушено питання про забезпечення позову в цій справі шляхом заборони будь-яким фізичним та юридичним особам вчиняти будь-які дії, направлені на перешкоджання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вільно володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеним майном, яку мотивовано тим, що заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04.02.2016 звернуто стягнення на вказане нерухоме майно, як предмет іпотеки, в рахунок погашення кредитної заборгованості. 
У ході здійснення виконавчого провадження на виконання цього рішення суду 30.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. посвідчено договір купівлі-продажу нерухомого майна №265, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Централ фінанс» (продавець) та ТОВ «Ресторан «Умань» (покупець), предметом якого був продаж нежитлового приміщення магазину, загальною площею 88,9 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 , і цього ж дня, право власності на магазин було зареєстровано за ТОВ «Ресторан «Умань». 
Проте, постановою ВС від 26.05.2021 у справі №705/5748/14-ц заочне рішення Уманського міськрайонного суду від 04.02.2016 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. Тобто рішення суду, на підставі якого було укладено договір купівлі-продажу, скасоване судом касаційної інстанції.
Починаючи з 12.08.2021 ОСОБА_2 здійснює свою підприємницьку діяльність в приміщенні магазину та зареєстрував за собою в ДПІ торгову точку за цією адресою. Однак 31.08.2021 до магазину прибули невідомі особи в супроводі працівників поліції та ДВС і намагалися проникнути до нього, але, оскільки в магазині був переоблік і двері були зачинені, невідомими особами було пошкоджено вхідні двері магазину. Після цього до магазину прибули співробітники Управління поліції охорони в Черкаській області, взяли об`єкт під охорону і повідомили, що магазин працювати не буде, а в приміщенні магазину постійно будуть знаходитись поліцейські служби охорони поліції. 01.09.2021 ОСОБА_2 звернувся до Управління поліції охорони в Черкаській області з заявою про перешкоджання його підприємницькій діяльності, проте відповіді на звернення він так і не отримав. Йому повідомлено, що до магазину нікого пускати не будуть, навіть його, як власника приміщення та підприємця, що там здійснює торгівлю. 
Зазначені обставини, на думку позивачів, свідчать про необхідність забезпечення позову в цій справі шляхом заборони будь-яким особам вчиняти дії, направлені на перешкоджання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як власникам, володіти, користуватися та розпоряджатися майном.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.09.2021 вказану заяву про забезпечення позову задоволено з посиланням на те, що без вжиття заходів забезпечення позову рішення суду по суті спору у справі буде неможливо виконати.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, відповідач подав 10.02.2022 через відділення поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та залишити без задоволення заяву про забезпечення позову. В обґрунтування вказано на те, що суд вжив заходів забезпечення позову, які є тотожними вирішенню по суті позовних вимог у справі, що є протиправним.
У відзиві на апеляційну скаргу  позивач ОСОБА_2  просив суд апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Питання про застосування заходів забезпечення позову, яке вирішувалося судом в оскарженій ухвалі, регламентується Главою 10 Розділу І ЦПК України. 
У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, або має намір звернутися до суду.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено види забезпечення позову, зокрема, п.2 - шляхом заборони вчиняти певні дії (як у цій справі).
Згідно ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
У постанові ВП ВС від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Таким чином, при розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.
Окрім того, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Як вказав ВС у постанові від 03.11.2020 у справі №910/7716/20 при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.
Враховуючи вищенаведене правове регулювання та висновки ВС, а також встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, апеляційний суд звертає увагу на таке. 
Метою звернення позивачів до суду з позовними вимогами про витребування у свою власність майна з чужого незаконного володіння відповідача - є захист їх права власності на спірне нерухоме майно. 
До складових елементів права власності входять правомочності володіти, розпоряджатися та користуватися майном - ч.1 ст.317 ЦК України. 
З позовних доводів у справі вбачається, що позивачі ставлять під сумнів наявність права власності щодо спірного майна у відповідача. 
Одночасно позивачі просять суд вжити заходів забезпечення позову у спосіб заборони будь-яким фізичним та юридичним особам вчиняти будь-які дії, направлені на перешкоджання позивачам вільно володіти, користуватися та розпоряджатися спірним майном. Відтак, вказаний захід забезпечення позову ідентичний до фактичного задоволення позовних вимог у справі, адже він надає можливість позивачам здійснювати всі правомочності власника, на захист яких спрямовано позовну заяву, без попереднього вирішення по суті позовних вимог. 
Отже висновки суду першої інстанції про можливість забезпечення позову у даній справі у спосіб, про який просили позивачі, суперечать вимогам ч.10 ст.150 ЦПК України про те, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом тотожні задоволенню позовних вимог.
Відповідно, апеляційні доводи скаржника в цій частині є слушними.
Апеляційний суд враховує, що позивачі не порушують перед судом питання про забезпечення позову у спосіб накладення арешту на спірне майно чи вжиття заходів щодо заборони його відчуження, що унеможливило б перехід права власності на майно від його поточного власника до осіб, які не є учасниками справи.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.09.2021 про забезпечення позову у даній справі слід скасувати у зв`язку з порушенням норм процесуального права - ч.10 ст.150 ЦПК України, задовольнивши вимоги апеляційної скарги, та залишити заяву позивачів про забезпечення позову без задоволення.
При цьому, суд звертає увагу апелянта на те, що на даний момент позовні вимоги у справі по суті не вирішуються, відповідно не має правових підстав для вирішення питання про розподіл судових витрат сторін у справі, про що порушено питання скаржником у поданій апеляційній скарзі, що не відповідало б приписам ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст.367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

апеляційну скаргу - задовольнити.
Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.09.2021 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ТОВ «Ресторан «Умань» про витребування майна з чужого незаконного володіння - скасувати.
Заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову від 08.09.2021 у даній справі - залишити без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 19.04.2022.

Суддя-доповідач                        

Судді