Номер провадження: 33/813/861/22
Номер справи місцевого суду: 521/8699/22 
Головуючий у першій інстанції Непорада О. М. 
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2022 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.
за участю:
секретаря судового засідання - Шлапак А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 30 червня 2022 року,-

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції
Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 30 червня 2022 року, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, шо становить 3655,00 грн.
Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала
На вказану постанову суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
У обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього було складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, а саме:
- не вказано місце вчинення правопорушення;
- протокол про адміністративне правопорушення було складено пізніше ніж двадцять чотири години з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення;
- не додано до матеріалів справи зазначені в протоколі свідчення-пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Протокол медичного огляду не доводить вину ОСОБА_1 оскільки наявність психоактивної речовини в біологічних зразках не підтверджує перебування особи у стані сп`яніння.
Медична документація форма 129-о, яка затверджена наказом МОЗ №302 від 27 грудня 1999 року відмінена.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.27).
На адресу Одеського апеляційного суду від  ОСОБА_1 заяв чи клопотань не надходило.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Судом встановлено, що солдат ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем, 08 червня 2022 приблизно о 10 год. 00 хв. під час виконання службово-бойових завдань, перебував на посту у стані наркотичного сп`яніння, в умовах военного стану у державі. 
Розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-20 КУпАП. 
Вина   ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серія НГ № 7850 від 22 червня 2022 року, який складений та підписаний уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з яким ОСОБА_1 ознайомлений та який ним власноручно підписано (а.с.1); копією військового квитка серії НОМЕР_1 , з якого вбачається, що солдат ОСОБА_1 призваний у ЗС України на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року на військову службу під час мобілізації (а.с. 3); письмовими поясненнями солдата ОСОБА_1 , з яких вбачається, що останній 08 червня 2022 року під час виконання своїх обов`язків познайомився з цивільною особою, яка запропонувала йому разом покурити цигарку в якій знаходиться канабіс. Також вказав, що свою провину визнає повністю. (а.с 4).
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.
Відповідно до ч.3 ст. 172-20 КУпАП дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду, -
тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот п`ятнадцяти до двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від семи до десяти діб. 
Відповідно до  ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП повністю та об`єктивно доведена зібраними по справі доказами. 
Суд критично оцінює доводи про те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено пізніше ніж двадцять чотири години з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, оскільки дата коли саме посадова особа уповноважена складати протокол про адміністративне правопорушення залежить від того, коли нею було отримано медичний висновок. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 ознайомився з медичним висновком 22 червня 2022 року, того ж дня було складено протокол про військове адміністративне правопорушення, який ОСОБА_1 особисто підписав. 
Доводи апеляційної скарги про те, що не вказано місце вчинення правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не знайшли свого підтвердження оскільки в протоколі зазначено місце служби ОСОБА_1 в/ч 3012 НГУ, що відноситься до Малиновського району м. Одеси.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1  з приводу того, що медична документація форма 129-о, яка затверджена наказом МОЗ №302 від 27 грудня 1999 року відмінена, є тотожними з його позицією в суді першої інстанції, які отримали належну правову оцінку і з якою погоджується апеляційний суд.
В апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.
Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Також, слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1  є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.
Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.
Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення - є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,- 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 30 червня 2022 року - залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева