ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
22 червня 2022 року  
м. Київ
справа № 591/222/21
провадження № 51-472км22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                ОСОБА_1 ,                            
суддів                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
за участю: 
секретаря судового засідання                ОСОБА_4 ,                        
прокурора                                                    ОСОБА_5 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 28 грудня 2021 року про відмову у відкритті провадження.
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 20 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні № 12020200440001666 від 23 травня 2020 року та визначення порядку зберігання речового доказу в цьому провадженні.
Не погоджуючись із указаною ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу.
Сумський апеляційний суд ухвалою від 28 грудня 2021 року відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 20 грудня 2021 року, керуючись ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), оскільки апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді. Свою позицію обґрунтовує тим, що слідчий суддя постановив рішення від 20 грудня 2021 року як про відмову арешту майна, так і про відмову у визначенні порядку зберігання речового доказу, тому оскаржувана ухвала слідчого судді водночас є ухвалою про відмову у накладенні арешту на майно, а отже, підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Позиції учасників судового провадження
На касаційну скаргу заперечень не надходило.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримала касаційну скаргу та просила її задовольнити.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень у межах касаційної скарги.
За частиною 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до ст. 370, ч. 2 ст. 418 КПК ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.   
Перевіряючи матеріали провадження, касаційний суд установив, що доводи прокурора про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції в ході постановлення ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження заслуговують на увагу.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову в ньому.
За положеннями ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Як вбачається з матеріалів цього провадження, за ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 13 травня 2021 року у справі № 591/222/21 (провадження № 1-кс/591/1201/21) накладено арешт на майно, а саме нежитлове приміщення – готель під літ. А-VIII, А’-II, A’-III, загальною площею 5110,10 кв. м за адресою: площа Привокзальна, 9А, м. Суми, яке належить ТОВ «Готельний комплекс «Ювілейний», код ЄДРПОУ: 43437654, шляхом заборони відчуження.
Далі, 15 грудня 2021 року слідчий, за погодженням прокурора, повторно звернувся до суду із клопотанням про арешт вищезазначеного майна з покладенням додаткових правообмежень щодо визначеного арештованого майна, зокрема встановлення заборони ним користуватися та розпоряджатися, а також з метою його збереження або збереження економічної вартості – визначити порядок зберігання цього нежитлового приміщення як речового доказу шляхом передачі в порядку та на умовах, визначених статтями 19, 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, в управління.
Слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ухвалою від 20 грудня 2021 року відмовив у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні № 12020200440001666 від 23 травня 2020 року та визначення порядку зберігання речового доказу в цьому провадженні, мотивуючи, що у клопотанні і доданих до нього документах немає об`єктивних даних про існування ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК.
Тобто арешт майна, накладений ухвалою від 13 травня 2021 року, включав тільки накладення арешту на приміщення готелю з метою його збереження шляхом заборони відчуження, а за ухвалою від 20 грудня 2021 року було відмовлено у збільшенні обсягу цих обмежень та визначенні порядку зберігання речового доказу, а отже, за своїм змістом вона є ухвалою про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна, яку було ухвалено за правилами ст. 173 КПК.  
Таким чином, для розмежування фактично проведеної процесуальної дії, її оцінки та прийнятого за її наслідками судового рішення, потрібно враховувати не назву процесуального документа, з яким зверталась службова особа до слідчого судді, та не назву судового рішення, використану для оформлення їх результатів, а зміст і спосіб фактично вчинюваних уповноваженою особою дій, з метою виконання судового рішення (проведення слідчої дії).
Оскільки ухвала слідчого судді стосується питання накладення арешту на майно, то відповідно до статей 173, 309 КПК вона підлягає апеляційному оскарженню.
Між тим, посилання в ухвалі про відмову у відкритті апеляційного провадження від 28 грудня 2021 року на  постанову об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду № 51-620кмо19 (справа № 758/16546/18) від 27 січня 2020 року, як на підставу відмови, колегія суддів вважає помилковим, оскільки на відміну від провадження, розглянутого об`єднаною палатою, в цьому провадженні слідчий суддя в ухвалі від 20 грудня 2021 року вирішував питання не тільки про визначення порядку зберігання речових доказів, а й про застосування додаткових обмежень прав власника (арешт майна). Тому, оскільки ці питання взаємопов`язані й були вирішені одночасно, ухвала слідчого судді підлягає оскарженню за правилами оскарження ухвали про арешт майна.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд під час розгляду скарги прокурорадопустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, адже ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що відповідно з вимог п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК є підставою для скасування такого рішення.
За таких обставин касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала апеляційного суду – скасуванню із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Під час нового розгляду суду апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, апеляційний розгляд здійснити відповідно до вимог КПК та прийняти законне й обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Сумського апеляційного суду від 28 грудня 2021 року про відмову у відкритті провадження скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                                ОСОБА_3