П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/5353/21 
                                                        Головуючий суддя 1-ої інстанції - Панкеєва Вікторія Анатоліївна   
  Суддя-доповідач -  Сушко О.О.   

05 травня 2022 року                                                                                                    м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сушка О.О. 
суддів:  Залімського І. Г.  Мацького Є.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною відмову відповідача у призначені йому пенсії за віком та зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за віком за його заявою від 02.09.2020 з 02.06.2020 згідно Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування".
Відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
На обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що по досягненню 60 річного віку, позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. Листом відповідача від 28 вересня 2020 року йому було відмовлено у призначенні пенсії за віком. Підставою для відмови у призначенні пенсії за віком стало те, що на думку відповідача у нього відсутній необхідний стаж роботи - 27 років. З рішенням відповідача про відмову у призначенні йому пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" позивач не погоджується, вважає його незаконним.
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що листом від 28.09.2020 за №06000329-8/52228 відповідач повідомив позивачу про відмову в призначенні пенсії. За наявними документами до страхового стажу не зараховано період навчання в Азербайджанському інженерно-будівельному інституті з 01.09.1983 по 24.06.1989, оскільки в дипломі не зазначено форму навчання та вищезазначений період навчання перетинається з періодами роботи в Житомирському заводі хімічного волокна та в Довбиському міжрайоб`єднанні.
Згідно поданих документів страховий стаж становить 26 років 5 місяців 2 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком, тому рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 9 вересня 2020 року у призначенні пенсії позивачу відмовлено через відсутність необхідного страхового стаж - 27 років.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, відповідно до ст.26 Закону 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.
За змістом ч.1 ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
До стажу роботи зараховується також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків (пункт "а" частини 3 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення"). Приписами статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Розмір пенсії за віком залежить від страхового стажу, набутого протягом трудової діяльності, та розміру заробітної плати, яку отримувала особа.
В силу ст. 24 Закону України "Про пенсійне забезпечення", страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж з 01.01.2004 обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону, за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004) - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Розмір пенсії кожної особи, обчислений за нормами Закону, є індивідуальним і залежить від набутого особою страхового стажу та отримуваної заробітної плати та обчислюється як добуток осучасненої заробітної плати на коефіцієнт страхового стажу. Для кожного пенсіонера визначається коефіцієнт страхового стажу (в залежності від кількості відпрацьованих місяців) та індивідуальний коефіцієнт заробітку, від якого залежить середньомісячний заробіток для обчислення пенсії. Величина зазначених коефіцієнтів впливає на розмір пенсійної виплати. Заробітна плата для обчислення пенсії визначається як добуток середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії на індивідуальний коефіцієнт заробітної плати. Період, за який враховується заробітна плата не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.
Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок № 22-1) передбачено, що для підтвердження страхового стажу до 01.01.2004 подаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок №637), а за період роботи починаючи з 01.01.2004 - за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Згідно з Порядком № 637, за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, до трудового стажу зараховується - час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці за період до 1 травня 1993, а також, час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства.
Зараховуються до трудового стажу фізичних осіб- підприємців періоди проведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 по 31 грудня 2003- на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності. Або довідки виданою податковою інспекцією про перебування на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку
За правилами Порядку 22-1, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності (крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування), з 01.07.2000 підтверджується - довідкою з бази даних Реєстру застрахованих осіб (форма ОК-5, ОК-7). Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01.01.2004 підтверджується спеціальним торговим патентом або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01.01.2004 - довідками з бази даних реєстру застрахованих осіб.
У відповідності до п.3-1 Прикінцевих положень Закону 1058-ІV (зі змінами, що набули чинності з 01.01.2018), до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі ст.26 Закону 1058-ІV включаються періоди, зокрема, ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку;
- з 1 січня 1998 по 30 червня 2000 включно, що підтверджується довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;
- з 1 липня 2000 по 31 грудня 2017 включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску ) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Отже, твердження позивача про відмову відповідача у зарахуванні до його стажу періоду зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.1997 по 31.12.2000 є безпідставним, оскільки за вказаний період є докази сплати позивачем внесків до Пенсійного фонду України, а тому даний період враховано до стажу роботи позивача.
Тобто, спірним у вказаних правовідносинах є період з 01.12.1994  по 31.12.1996.
Як попередньо зазначалось, основний документ для підтвердження стажу особи є трудова книжка.
Змістом трудової книжки позивача НОМЕР_1 не можливо підтвердити його стаж в період з 29.11.1993.
Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Серія В01 №477304 підтверджено факт реєстрації позивача з 01.12.1994 фізичною особою підприємцем.
Натомість доказів сплати страхових внесків в період з 01.12.1994 по 31.12.1996 до матеріалів справи не надано.
Також, період навчання в Азербайджанському інженерно-будівельному інституті з 01.09.1983 по 24.06.1989 на стаціонарній формі навчання позивачем також не підтверджено.
Надана позивачем до матеріалів справи копія декларації про доходи отримані у 1995 році не підтверджує факт сплати відповідних внесків.
Враховуючи наведене, не може бути встановлено факт сплати позивачем страхових внесків в період з 01.12.1994 по 31.12.1996.
Відтак, не встановлено обґрунтованих підстав для визнання протиправною відмови відповідача.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б доводили наявність порушеного права.
Доказів в обґрунтування вимоги зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за віком за його заявою від 02.09.2020 до матеріалів справи також не надано.
Якщо право особи не є порушеним, то, відповідно, воно не може бути захищеним судом.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
          
Головуючий	 	 	Сушко О.О.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Залімський І. Г.    Мацький Є.М.