П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

31 травня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/26947/21	

 	                    Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.                                 Дата і місце ухвалення: 17.03.2022р., м. Одеса                                         	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  -   Лук`янчук О.В.
суддів             -    Бітова А.І.
-          Ступакової І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи - платника податків ОСОБА_1  на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2022 року по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи - платника податків ОСОБА_1  про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И Л А :
В грудні 2021 року Головне управління ДПС в Одеській області звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 про стягнення заборгованості:
-          по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, в сумі 73796,04 грн. на бюджетний рахунок №UA298999980314070512000015744, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код ЄДРПОУ 37607526, отримувач коштів ГУК в Одеській області /м.Одеса/18010300;
-          по земельному податку з фізичних осіб в сумі 3466,98 грн. на бюджетний рахунок №UA768999980334199813000015744, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код ЄДРПОУ 37607526, отримувач коштів ГУК в Одеській області /м.Одеса/18010700.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідно до розрахунку податкового боргу, довідки про податкову заборгованість та інтегрованих карток платника (ІКП) станом на 11.10.2021р. за ОСОБА_1 рахується податкова заборгованість  перед бюджетом по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, та по земельному податку з фізичних осіб на загальну суму 77  263,02 грн.  Вказана сума боргу виникла у зв`язку з несплатою відповідачем грошових зобов`язань, що нараховані йому згідно податкових повідомлень-рішень. Головним управлінням ДПС в Одеській області на адресу ОСОБА_1 надсилалася податкова вимога форми «Ф»  №191430-51 від 25.09.2019р. Однак, заборгованість ОСОБА_1 в добровільному порядку сплачена не була, у зв`язку з чим у податкового органу виникли підстави для стягнення суми боргу в судовому порядку. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2022 року позов задоволено у повному обсязі.
Стягнуто з фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, в сумі 73796,04 грн., та по земельному податку з фізичних осіб в сумі 3466,98 грн.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом обставин справи, не правильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 17.03.2022р. з ухваленням по справі нового судового рішення - про відмову в задоволені позову Головного управління ДПС в Одеській області.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не перевірено законність визначення контролюючим органом податковими повідомленнями-рішеннями сум грошових зобов`язань зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, в сумі 73796,04 грн., щодо стягнення якої Головне управління ДПС в Одеській області звернулося з даним позовом до суду. Зазначеними у позові податковими повідомленнями-рішеннями ОСОБА_1 було нараховано за 2019-2020р.р. податок на нерухоме майно, яке ще в квітні 2017 року було відчужене відповідачем, а саме: нежитлова будівля  під реєстраційним номером 1194596951101 по АДРЕСА_1 , загальною площею 316,9 кв.м.; нежитлова будівля  під реєстраційним номером 1195451951101 по АДРЕСА_1 , загальною площею 63,8 кв.м.
Також, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що позов про стягнення податкового боргу подано Головним управлінням ДПС в Одеській області з пропуском встановленого частиною 2 статті 122 КАС України тримісячного строку звернення до суду. Заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду позивач не подавав. 
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно п.15.1 ст.15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом. 
Згідно п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно п.57.3 ст.57 Кодексу у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у  підпунктах  54.3.1 - 54.3.6  пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Пунктом 59.1 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.
Згідно п.п. «е» п.176.1 ст.176 ПКУ платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.
Таким чином, з вказаних норм слідує, що у платника податків наявний обов`язок щодо сплати лише узгодженої суми податкових зобов`язань.
Отже, ПК України встановлена послідовність звернення до суду з вимогами щодо стягнення податкового боргу платника. Обов`язкові умови (обставини), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду із даним позовом, є: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про її стягнення має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку.
При зверненні з даним позовом до суду Головне управління ДПС в Одеській області посилалося на те, що за відповідачем рахується заборгованість зі сплати:
- податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, в сумі 73796,04 грн., яка виникла за рахунок несплати узгоджених грошових зобов`язань, нарахованих згідно податкових повідомлень-рішень (форми Ф):
від 02.05.2019р. №0050647-5407-1517 на суму 2516,75 грн. (основний платіж);
від 02.05.2019р. №0050648-5407-1517 на суму 2814,59 грн. (основний платіж);
від 02.05.2019р. №0050649-5407-1517 на суму 2848,10 грн. (основний платіж);
від 02.05.2019р. №0050650-5407-1517 на суму 9903,18 грн. (основний платіж);
від 02.05.2019р. №0050651-5407-1517 на суму 2539,09 грн. (основний платіж);
від 28.06.2019р. №0154683-5407-1517 на суму 2375,27 грн. (основний платіж);
від 28.06.2019р. №0154684-5407-1517 на суму 11798,19 грн. (основний платіж);
від 19.03.2020р. №0035174-5406-1517 на суму 2820,95 грн. (основний платіж);
від 19.03.2020р. №0035175-5406-1517 на суму 3154,79 грн. (основний платіж);
від 19.03.2020р. №0035176-5406-1517 на суму 2845,99 грн. (основний платіж);
від 19.03.2020р. №0035177-5406-1517 на суму 2662,37 грн. (основний платіж);
від 19.03.2020р. №0035178-5406-1517 на суму 13224,24 грн. (основний платіж);
від 19.03.2020р. №0035179-5406-1517 на суму 3192,35 грн. (основний платіж);
від 19.03.2020р. №0035180-5406-1517 на суму 11100,18 грн. (основний платіж);
-          по земельному податку з фізичних осіб в сумі 3466,98 грн., яка виникла за рахунок несплати узгодженого грошового зобов`язання, нарахованого згідно податкового повідомлення-рішення  (форми Ф) від 09.09.2019р. №47857-5107-1554.
На адресу ОСОБА_1 контролюючим органом направлялася податкова вимога форми «Ф»  №191430-51 від 25.09.2019р. на суму 3466,98 грн. Оскільки зазначену суму боргу відповідачем сплачено не було, тому, на підставі п.59.5 ст.59 ПК України, Головним управлінням ДПС в Одеській області відповідачу не надсилалася податкова вимога на збільшену суму заборгованості. 
Задовольняючи позов  Головного управління ДПС в Одеській області про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 77  263,02 грн. суд першої інстанції  виходив з того, що узгоджена сума податкового зобов`язання відповідача набула статусу податкового боргу, її розмір підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та, враховуючи надіслання позивачем на адресу відповідача податкової вимоги, наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 заявленої контролюючим органом заборгованості. 
В апеляційній скарзі апелянт заперечує висновки суду першої інстанції про узгодженість заявлених податковим органом до стягнення сум грошових зобов`язань зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, нарахованих йому податковими повідомленнями-рішеннями.
01 січня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII, яким запроваджено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначено ст.266 Податкового кодексу України.
Відповідно до пп.265.1.1 п.265.1 ст.265 ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, входить до складу податку на майно.
У розумінні ст.266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України).
Відповідно до пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Приписами пп.266.6.1 п.266.6 ст.266 ПК України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Як слідує зі змісту відповіді Головного управління ДПС в Одеській області на адвокатський запит ОСОБА_2 від 16.02.2022р. контролюючим органом фізичній особі ОСОБА_1 в автоматичному режимі сформовано податкові повідомлення-рішення (форми Ф) про визначення сум грошових зобов`язань  по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки: 
від 02.05.2019р. №0050647-5407-1517 на суму 2516,75 грн. за нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 67,6 кв.м. (реєстраційний номер майна 7366851101);
від 02.05.2019р. №0050648-5407-1517 на суму 2814,59 грн. за нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 75,6 кв.м. (реєстраційний номер майна 7376051101);
від 02.05.2019р. №0050649-5407-1517 на суму 2848,10 грн. за нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 76,5 кв.м. (реєстраційний номер майна 7371751101);
від 02.05.2019р. №0050650-5407-1517 на суму 9903,18 грн. за нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 266,0 кв.м. (реєстраційний номер майна 595091551227);
від 02.05.2019р. №0050651-5407-1517 на суму 2539,09 грн. за нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 68,2 кв.м. (реєстраційний номер майна 7379551101);
від 28.06.2019р. №0154683-5407-1517 на суму 2375,27 грн. за нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 63,8 кв.м. (реєстраційний номер майна 1195451951101);
від 28.06.2019р. №0154684-5407-1517 на суму 11798,19 грн. за нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 316,9 кв.м. (реєстраційний номер майна 1194596951101);
від 19.03.2020р. №0035174-5406-1517 на суму 2820,95 грн. за нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 67,6 кв.м. (реєстраційний номер майна 7366851101);
від 19.03.2020р. №0035175-5406-1517 на суму 3154,79 грн. за нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 75,6 кв.м. (реєстраційний номер майна 7376051101);
від 19.03.2020р. №0035176-5406-1517 на суму 2845,99 грн. за нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 68,2 кв.м. (реєстраційний номер майна 7379551101);
від 19.03.2020р. №0035177-5406-1517 на суму 2662,37 грн. за нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 63,8 кв.м. (реєстраційний номер майна 1195451951101);
від 19.03.2020р. №0035178-5406-1517 на суму 13224,24 грн. за нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 316,9 кв.м. (реєстраційний номер майна 1194596951101);
від 19.03.2020р. №0035179-5406-1517 на суму 3192,35 грн. за нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 76,5 кв.м. (реєстраційний номер майна 7371751101);
від 19.03.2020р. №0035180-5406-1517 на суму 11100,18 грн. за нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 266,0 кв.м. (реєстраційний номер майна 595091551227). 
Однак, як вбачається з наданих апелянтом витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 63,8 кв.м. (реєстраційний номер майна 1195451951101) та нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 316,9 кв.м. (реєстраційний номер майна 1194596951101) в квітні 2017 року були відчужені на користь ОСОБА_3 з відповідним проведенням державної реєстрації прав та їх обтяжень. 
Зазначене дає підстави колегії суддів для висновку, що у 2019-2020р.р. у ОСОБА_1 були відсутні об`єкти оподаткування по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за вказаними вище адресами. 
Головним управлінням ДПС в Одеській області, як суб`єктом владних повноважень, на якого частина 2 статті 77 КАС України покладає обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, доказів протилежного не надано та заперечень на такі доводи апелянта не висловлено.
В свою чергу, колегія суддів приймає до уваги надані ОСОБА_1 докази до суду апеляційної інстанції, оскільки на виконання вимог ч.4 ст.308 КАС України, відповідачем обґрунтовано неможливість їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
На підставі викладеного колегія суддів доходить висновку, що у відповідача відсутній обов`язок сплати грошових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями  від 28.06.2019р. №0154683-5407-1517 на суму 2375,27 грн. та №0154684-5407-1517 на суму 11798,19 грн., а також від 19.03.2020р. №0035177-5406-1517 на суму 2662,37 грн. та №0035178-5406-1517 на суму 13224,24 грн.
Таким чином, з відповідача підлягає стягненню 43  735,97 грн. заборгованості з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а не 73796,04 грн., як про це зазначив суд першої інстанції.
Що ж до стягнення з відповідача заборгованості по земельному податку з фізичних осіб в сумі 3466,98 грн., то, як вже зазначалося колегією суддів, така заборгованість виникла за рахунок несплати ОСОБА_1 узгодженого грошового зобов`язання, нарахованого згідно податкового повідомлення-рішення  (форми Ф) від 09.09.2019р. №47857-5107-1554 як землекористувачу земельної ділянки  за адресою: АДРЕСА_1 (тип земельної ділянки - 03.10 для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури, нежитловий фонд у багатоквартирних будинках), площею 0,12368 га.
Колегією суддів не встановлено  та апелянтом не зазначено підстав для відмови в задоволенні позову Головного управління ДПС в Одеській області в цій частині. 
Надаючи правову оцінку доводам апелянта щодо пропуску Головним управлінням ДПС в Одеській області строку звернення до суду, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.
Частиною 3 наведеної статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже законом, крім загальних встановлено і спеціальні строки звернення до суду.
Спеціальним строком звернення до суду з позовом у спорах цієї категорії є строк, визначений статтею 102 ПК України.
Відповідно до положень п.102.4 ст.102 ПК України, у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
У постанові від 25.02.2020р. у справі №1340/5767/18 Верховний Суд сформулював такий правовий висновок: положеннями пунктів 95.1-95.3 статті 95 і пункту 102.4 статті 102 КАС України встановлено, що контролюючий орган може звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з платників податків із дотриманням відповідних умов, встановлених пунктом 95.2 статті 95 ПК України, які надають право на примусове стягнення податкового боргу, а також строку - 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Строк у 1095 днів є присічним для контролюючого органу, протягом і в межах якого ним можуть бути вжиті заходи щодо погашення податкового боргу, в тому числі і шляхом звернення до суду з позовом, проте норми пункту 102.4 статті 102 ПК України не є такими, що обмежують суд у праві ухвалювати судове рішення про стягнення податкового боргу після закінчення 1095-денного строку, з вимогою про стягнення якого контролюючий орган звернувся вчасно.
На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що позов про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу подано Головним управлінням ДПС в Одеській області в межах строку, встановленого законодавством, а тому підстави для залишення вказаного позову без розгляду відсутні.
Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, не повне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на зазначене колегія суддів вважає, що постановлене Одеським окружним адміністративним судом рішення від 17.03.2022р. підлягає скасуванню в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, в сумі 73796,04 грн. з ухваленням в цій частині нового судового рішення - про часткове задоволення позову Головного управління ДПС в Одеській області. 
В іншій частині оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін. 
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -          

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2022 року скасувати в частині стягнення з фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 заборгованості по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, в сумі 73796,04 грн.
Прийняти в цій частині нове рішення, яким позов Головного управління ДПС в Одеській області задовольнити частково. 
Стягнути з фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, в сумі 43  735,97 грн. на бюджетний рахунок №UA298999980314070512000015744, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код ЄДРПОУ 37607526, отримувач коштів ГУК в Одеській області /м.Одеса/18010300.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2022 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.                                                           
                                                          Повний текст судового рішення виготовлений 31 травня 2022 року.

Головуючий суддя:                                                                                             О.В. Лук`янчук   

Суддя:                                                                                                                  А.І. Бітов

Суддя:                                                                                                                           І.Г. Ступакова