Номер провадження: 22-ц/813/5900/22 
Справа № 501/1508/16-ц
Головуючий у першій інстанції Максимович Г.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.06.2022                                                                                        м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого - Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,        
учасники справи: 
за позовом:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 , 
третя особа - Чорноморська міська рада Одеської області в особі органу опіки та піклування,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 вересня 2016 року у складі судді Максимович Г.В., 
в с т а н о в и в:
У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Чорноморської міської ради Одеської області в особі органу опіки та піклування, про стягнення вартості ремонтних робіт житлового будинку у розмірі 60 000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 17.07.2015 року було розірвано. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які як стверджує позивач перебувають на її утриманні та проживають разом в орендованій квартирі. Відповідачу на праві приватної власності належить буд. АДРЕСА_1 , в якому зареєстровані позивач, відповідач та їхні діти. Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов від 12.04.2016 року буд. АДРЕСА_1 загальною площею 35,5 кв. м, житловою 23.1 кв. м, складається з 2-х кімнат, кухні та коридору, є водопровід, від електроенергії будинок відімкнений, опалення пічне, туалет надворі. Будинок має великі тріщини, вологі стіни, просадку, відпадає штукатурка, розвивається грибок. Умови для проживання незадовільні, житло потребує ремонт. Згідно з актом від 14.06.2016 року, складеним сусідами позивача, вона з квітня 2016 року здійснює ремонт буд. АДРЕСА_1 , поміняла вікна, двері, в кімнатах де не було підлоги зробила її, закупила та завезла будівельні матеріали, привела до ладу подвір`я. Загальна вартість витрат на ремонтні роботи у розмірі 60 000 грн. підтверджується відповідними доказами, які позивач просила стягнути на свою користь.
Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 19 вересня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість проведених ремонтних робіт у розмірі 60 000 грн. та судові витрати у розмірі 875,61 грн.
Ухвалою Іллічівського міськрайонного суду Одеської області від 21.12.2021 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 вересня 2016 року залишено без задоволення.
Не погодившись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд його скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.
В апеляційній скарзі апелянт послався на те, що участі у розгляді справи не приймав, так як не повідомлявся належним чином про розгляд справи, а тому не мав можливості надати суду докази щодо заперечень позову. Крім того, задовольняючи позов, суд не з`ясував статус позивача по відношенню до будинку, на якій правовій підставі позивач ним користується та розпоряджається, а також на якій підставі мешкає у ньому. Апелянт зазначив, що позивач не узгоджувала з ним питання дозволу на здійснення ремонтних робіт, у будинку, який належить відповідачу на праві власності.
Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.
За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам закону ухвалене у справі судове рішення не відповідає.
Статтею 128 ЦПК України встановлено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.
Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.
Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Днем вручення судової повістки є:1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі "Надточій проти України" (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
При цьому конституційне право на участь у судовому розгляді, бути належним чином повідомленим про дату судового розгляду не може бути формальним, це є порушенням зазначених вимог законодавства, неналежний виклик сторони у справі є порушенням принципу рівності сторін.
Аналогічна правова позиція була висловлена в Постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі N 295/5011/15-ц.
Статтею 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.
Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява з додатками, копія ухвали направлені на адресу реєстрації відповідача, проте з рекомендованого повідомлення вбачається, що конверт 04.08.2016 вручено «Болясной».
З доданих до апеляційної скарги доказів вбачається, що станом на час розгляду справи відповідач перебував за контрактом у зоні проведення антитерористичних операцій.
Таким чином, відповідач не був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи.
Отже, суд першої інстанції порушив зазначені положення закону щодо умов та порядку проведення заочного розгляду справи.
Щодо суті спору суд вважає за необхідне зазначити таке.
Суд першої інстанції задовольняючи позов, виходив з того, що позивач за власні кошти відремонтувала буд. АДРЕСА_1 на підтвердження чого надала докази, а тому з відповідача на її користь підлягає відшкодуванню сума витрат, понесених на ремонт.
Проте, з таким висновком суду першої інстанції неможна погодитись, враховуючи наступне.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 17.07.2015 було розірвано.
Відповідачу ОСОБА_2 відповідно до дублікату свідоцтва про право на спадщину, виданого 06.02.2015 Іллічівською державною нотаріальною конторою, належить будинок АДРЕСА_1 , тобто майно є особистою власністю останнього.
Згідно з довідкою від 14.06.2016 у вказаному будинку зареєстровані позивач, відповідач та їх діти.
За заявою позивача 12.04.2016 комісією у складі головного спеціаліста селищної адміністрації, інспектора було проведено обстеження умов проживання сім`ї у буд. АДРЕСА_1 . В результаті обстеження складено акт про те, що на теперішній час у вказаному будинку ніхто не проживає, умови для проживання незадовільні, необхідний ремонт вказаного житла.
Згідно з актом від 14.06.2016, складеним сусідами позивача, що ОСОБА_1 з квітня 2016 року здійснює ремонт у будинку АДРЕСА_1 , поміняла вікна, двері, в кімнатах де не було підлоги зробила її, закупила та завезла будівельні матеріали, привела до ладу подвір`я.
Відповідно до заяв ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , останні здійснювали ремонтні роботи у вказаному будинку за узгодженням з позивачем, за які ОСОБА_1 здійснювала розрахунок.
Згідно з наданими позивачем копіями товарних чеків, накладних, а також кошторису вартості робіт, позивач понесла витрати на виконані ремонтні роботи будинку у розмірі 60 000 грн.
Відповідно до частин першої, четвертої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, та власність зобов`язує.
Враховуючи, що власником вказаного будинку є відповідач, в свою чергу, позивач вселилася в будинок після розірвання шлюбу з відповідачем, то станом на час вселення членом родини відповідача не була.
Доказів того, що відповідач надавав згоду на проведення ремонту у будинку або те, що про такі дії його повідомлено, позивачем не надано.
Доказів про укладання з відповідачем будь-яких угод не надано.
Відповідно до ч.ч.1,2ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, при цьому збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Позов обґрунтовано посиланням на завдання відповідачем збитків відповідно до ст.22 ЦК України, саме на таких підставах суд задовольнив позов, однак ознаки неправомірної поведінки відповідача відсутні, так само як і наявності порушення цивільного права позивача. 
Законом України "Про охорону дитинства", на який посилається позивач, відносини відшкодування витрат на ремонт не регулюються.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про відшкодування вартості ремонтних робіт є помилковим.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у якості відшкодування вартості проведених ремонтних робіт підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 вересня 2016 року скасувати.
В задоволенні позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування вартості проведених ремонтних робіт - відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                                                                      

            Судді: