ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року	Львів	Справа № 500/3955/20 пров. № А/857/4756/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                          Ільчишин Н.В., 
суддів                                                             Святецького В.В., Довгополова О.М.,
розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року (головуючого судді Мандзія О.П., ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Тернопіль повний текст рішення складено 15.01.2021) у справі № 500/3955/20 за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-
ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Тернопільській області 04.12.2020 звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з відповідача податковий борг в сумі 257138,32 грн.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року задоволено позов. 
Не погодившись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку та просить скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права. 
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2021 відкрито апеляційне провадження у справі № 500/3955/20 та ухвалою від 31.03.2021 призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.05.2021 провадження в справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №500/2278/21.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.06.2022 провадження в справі було поновлено.
На підставі статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) знаходиться на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Тернопільській області як платник податків.
Згідно з довідки Головного управління ДПС у Тернопільській області за ОСОБА_1 станом на 23.11.2020 рахується податковий борг в сумі 257138,32 грн., з яких 205492,63 грн. (податкові зобов`язання - 112359,98 грн., штрафні санкції - 28260,00 грн., пеня - 64872,65 грн.) по платежу податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, 15520,48 грн. (податкові зобов`язання - 8493,37 грн., штрафні санкції - 2123,34 грн., пеня - 4903,77 грн.) по платежу військовий збір та 36125,21 грн. (податкові зобов`язання - 35206,14 грн., пеня - 919,07 грн.) по платежу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачують фізичні особи, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (а.с.8), що також підтверджується розрахунками суми позовних вимог з податкового боргу по вказаних платежах (а.с.9-11), розрахунком пені (а.с.12-13) та відображений в інтегрованій картці платника податків (а.с.39-45).
Як слідує з матеріалів адміністративної справи, податковий борг виник у зв`язку з несплатою відповідачем узгоджених сум податкових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом: по платежах податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, та військовий збір податковими повідомленнями-рішеннями від 08.08.2019 №0010961302, №0010971302 та №0010981302 (а.с.32-38), за результатами документальної позапланової виїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування  та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, викладеними в акті від 17.07.2019 №849/19-00-13- 02/ НОМЕР_1 (а.с.20-31), та по платежу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачують фізичні особи, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, податковими повідомленнями-рішеннями від 12.05.2020 №0024391-5105-1921, №0024390-5105-1921 та від 18.04.2019 №0009426-5106-1921, №0009425-5106-1921 та від 24.10.2018 №0000162-5106-1901 (а.с.17-19), з урахуванням самостійно сплачених сум.
Оскільки ОСОБА_1 добровільно у встановлені законом строки не сплатила до бюджету податковий борг у розмірі 257138,32 грн., Головне управління ДПС у Тернопільській області звернулось із позовом до суду.
Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку про підставність позовних вимог про стягнення з відповідача на користь держави податкового боргу у розмірі 257138,32 грн.
Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно пункту 14.1.39 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності;
Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Пунктом 54.3 статті 54 ПК України встановлено підстави визначення сум грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків контролюючим органом самостійно.
Відповідно до пункту 54.5 статті 54 ПК України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання.
У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження. (пункт 57.3 статті 57 ПК України).
Таким чином, днем узгодження нарахованих фізичній особі контролюючим органом податкових зобов`язань, у разі якщо платник податків не подає скаргу на податкові повідомлення-рішення до контролюючого органу вищого рівня чи не оскаржує їх до суду, є одинадцятий календарний день, що настає за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення.
При вирішенні спору про стягнення податкового боргу суд не може давати оцінку правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення на підставі якого виник податковий борг, оскільки це не є предметом такого правового спору.
В межах вказаного спору перевірці підлягають обставини щодо наявності податкового боргу за стягненням якого звернувся контролюючий орган. Проте, саме під час з`ясування обставин щодо наявності податкового боргу підлягають з`ясуванню і підстави його виникнення (наявність податкового повідомлення - рішення, чинного на час звернення з позовом про стягнення боргу та сплати такого боргу).
Дотримання відповідних податкових процедур узгодження податкових зобов`язань, які включають в себе обов`язок по виставленню податкового повідомлення-рішення за кожним окремим податком, збором (обов`язковим платежем), його вручення (направлення) платнику податків, надісланню такому платнику податкової вимоги, повинно передувати реалізації права суб`єкта владних повноважень на стягнення з платника податків коштів у рахунок погашення податкового боргу, у тому числі шляхом звернення із відповідним позовом до адміністративного суду.
Пунктом 95.1 статті 95 ПК України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Пунктом 95.2 статті 95 ПК України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податків вимоги.
Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України позивачу надано право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Згідно пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Відповідно до пункту 95.4. статті 95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.
З матеріалів справи встановлено, що підставою виникнення податкового боргу стали податкові повідомлення-рішення від 08.08.2019 №0010961302, №0010971302 та №0010981302, від 12.05.2020 №0024391-5105-1921, №0024390-5105-1921 та від 18.04.2019 №0009426-5106-1921, №0009425-5106-1921 та від 24.10.2018 №0000162-5106-1901.
ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області в якому просила суд: визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 08.08.2019р. №0010961302, №0010971302, №0010981302, від 12.05.2020р. №0024391-5105-1921, №0024390-5105-1921, від 18.04.2019р. №0009426-5106-1921, №0009425-5106-1921, від 24.10.2018р. №0000162-5106-1901, №0000160-5105-1901.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного від 03.11.2021 в позові відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.05.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено. Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду  від 03 листопада 2021 року у справі № 500/2278/21 - скасовано та прийнято нову постанову якою позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 08.08.2019р. №0010961302, №0010971302, №0010981302, від 12.05.2020р. №0024391-5105-1921, №0024390-5105-1921; від 18.04.2019 №0009426-5106-1921, №0009425-5106-1921; від 24.10.2018р. №0000162-5106-1901, №0000160-5106-1901.
Згідно із частиною 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином апеляційним судом встановлено, що податковий борг по платежах податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, та військовий збір податковими повідомленнями-рішеннями від 08.08.2019 №0010961302, №0010971302 та №0010981302 (а.с.32-38), за результатами документальної позапланової виїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, викладеними в акті від 17.07.2019 №849/19-00-13- 02/ НОМЕР_1 (а.с.20-31), та по платежу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачують фізичні особи, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, податковими повідомленнями-рішеннями від 12.05.2020 №0024391-5105-1921, №0024390-5105-1921 та від 18.04.2019 №0009426-5106-1921, №0009425-5106-1921 та від 24.10.2018 №0000162-5106-1901, які були вказані у позовній заяві, як суми узгодженого податкового боргу є скасованими судом в повному обсязі.
Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що грошове зобов`язання не набуло статусу узгодженого, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача податкового боргу, що підтверджується названим судовим рішенням у переліченій справі, враховуючи положення статті 317 КАС України суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що має наслідком скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.
Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до частин 1, 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Враховуючи, що сплачений відповідачем судовий збір підлягає відшкодуванню - 5785,61 грн. - за подання апеляційної скарги, тому його слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань позивача. 
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року у справі № 500/3955/20 - скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області (46003, м. Тернопіль, вул. Білецька, 1, ЄДРПОУ 43142763) 5785 (п`ять тисяч сімсот вісімдесят п`ять) грн. 61 коп. понесених витрат по сплаті судового збору.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

                  Головуючий суддя                                          Н.В. Ільчишин

                  Судді                                                                В.В. Святецький

                                                                                            О.М. Довгополов