Єдиний унікальний номер справи 753/13532/20
Провадження №22-ц/824/2147/2022

 
П О С Т А Н О В А
 І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
12 травня 2022 року                                                                                             місто Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді     Журби С.О., 
суддів                           Таргоній Д. О., Приходька К.П., 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 27 липня 2021 року у праві за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Марафет Хоум» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , треті особи Київська місцева прокуратура № 8, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ченцова Наталія Аркадіївна про визнання договорів купівлі-продажу недійсними,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У серпні 2020 року ТОВ «Марафет Хоум» звернулося до суду з позовом про визнання недійсними договорів купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1 , посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ченцовою Н.А., а саме: договору купівлі-продажу, серія та номер: 2090, укладеного 05.11.2019 між продавцем ОСОБА_1 та покупцем ОСОБА_3 ; договору купівлі-продажу, серія та номер: 2323, укладеного 04.12.2019 між продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_2 , з підстав їх фіктивності.
В обґрунтування позову позивач зазначав, що з 24.10.2016 по 26.09.2017 ОСОБА_1 обіймала посаду генерального директора ТОВ «Марафет Хоум». 17.10.2019 в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12019100080005996 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у розтраті грошових коштів товариства в сумі 1050000,00 грн., які були незаконним шляхом перераховані з рахунків ТОВ «Марафет Хоум» на рахунок ФОП ОСОБА_4 . У даному кримінальному провадженні ТОВ «Марафет Хоум» пред`явило до ОСОБА_1 цивільний позов про відшкодування майнової шкоди в сумі 1 050 000,00 грн. та моральної шкоди в такому ж розмірі. Одночасно з цивільним позовом позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належну  ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1  та на усі її банківські рахунки. Однак ще до подання слідчим до суду клопотання про арешт майна  ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу вищевказаної квартири, а ОСОБА_3 в подальшому відчужив квартиру на користь ОСОБА_2 . Зазначені обставини й стали підставою для звернення до суду з даним позовом.
В ході розгляду справи до суду надійшло клопотання представника позивача про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням суду у кримінальній справі № 759/2003/20. 
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 27 липня 2021 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальній справі № 759/2003/20 по обвинуваченню  ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3, 4 ст. 191, ч. 1, 2 ст. 200, ч. 1 ст. 366 КК України.
Не погоджуючись із такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 направили апеляційні скарги, в яких,  посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, вказали, що суд помилково дійшов до висновку про зупинення провадження по справі, просили скасувати оскаржувану ухвалу як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно положень ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду даної категорії розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційних скарг з огляду на наступне:
Постановляючи оскаржувану ухвалу та зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що Святошинським районним судом міста Києва розглядається по суті кримінальна справа №759/2003/20 по обвинуваченню ОСОБА_1 , зокрема у розтраті майна ТОВ «Марафет Хоум», в рамках якої пред`явлено цивільний позов про відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди в сумі 1 050 000 грн. та моральної шкоди в такому ж розмірі. При цьому за висновками суду першої інстанції розгляд даної справи є неможливим до закінчення розгляду справи № 759/2003/20, оскільки «винуватість (або невинуватість) ОСОБА_1 у розтраті майна тов. ТОВ «Марафет Хоум» може бути встановлена лише в порядку кримінального судочинства», а також «постановлення судом виправдувального вироку буде свідчити про те, що оспорюваним правочинами права позивача не порушуються, що в свою чергу виключає задоволення позову про визнання правочинів недійсними». 
Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із таким висновком суду першої інстанції.
Частиною першою статті 251 ЦПК України передбачено вичерпний перелік підстав для виникнення обов`язку суду зупинити провадження у справі.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.
Відповідно до цієї ж норми суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
З огляду на зазначене для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи за наявності доказової бази та встановлених на підставі цих доказів фактичних обставин.
Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі.
Пов`язаність справ полягає в тому, що рішенням суду в іншій справі встановлюються обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі. Обставини повинні бути такими, що мають значення для цієї справи, тобто зупинення провадження у цивільній справі, виходячи з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки у випадку, коли у цій справі можуть бути вирішенні питання, що стосуються підстав заявлених позовних вимог або умов, від яких залежить їх розгляд.
Визнаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
 Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 01 лютого 2017 року у справі №6-1957цс16 та Верховним Судом у постанові від 10 березня 2021 року у справі №207/413/18 та в постанові від 16 червня 2021 року у справі №686/26138/18.
Отже, необхідність у зупиненні провадження у справі виникає виключно у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у цій справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній зі справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи, і такі обставини не можуть бути встановлені у даній справі.При цьому треба враховувати також й право кожної особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою від 27 липня 2021 року суд першої інстанції зупинив провадження до розгляду кримінальної справи №759/2003/20. В обґрунтування вищевказаної ухвали суд зазначив, що питання винуватості чи невинуватості підписанта договору  у злочині, може бути встановлено лише в кримінальному провадженні. В той же час, суд першої інстанції не  звернув увагу на те, що в рамках кримінального провадження у справі №759/2003/20 розглядається питання щодо того, чи було вчинено обвинуваченою особою інкримінованих їх діянь, в даному випадку - вчинення/не вчинення розтрат грошових коштів юридичної особи. 
Предметом же розгляду даної цивільної справи є вирішення питання дійсності чи недійсності правочинів з підстави фіктивності цивільно-правових відносин, які обґрунтовуються позивачем їх укладенням з метою уникнення ризику звернення стягнення на предмет договору.
Також в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції вказав, що лише за результатами розгляду кримінального провадження може бути вирішено питання про порушення чи не порушення прав позивача оскаржуваними правочинами. В той же час причин неможливості вирішення такого питання в рамках даної цивільної  справи суд першої інстанції не зазначив.
За таких умов, оскаржувана ухвала не може вважатися належною та підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Керуючись ст.ст. 374, 379, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,   ОСОБА_3 задовольнити.
Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 27 липня 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

 
Головуючий                                                                                                  С.О. Журба

Судді:                                                                                                             Д. О. Таргоній   

                                                                                                                        К.П. Приходько