Справа № 463/964/18                                 Головуючий у 1 інстанції: Мармаш В.Я. 
Провадження № 22-ц/811/1043/22                 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,
секретаря: Савчук Г.В.,
з участю: представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та його представника – ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Берковича Юрія Олександровича на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 11 лютого 2022 року у справі за позовами ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: державний нотаріус Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Жанна Станіславівна про визнання недійним договору, скасування реєстрації права власності, та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійним договору,-

ВСТАНОВИЛА:

23 серпня 2017 року ОСОБА_5 звернулася з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Державний нотаріус Четвертої Львівської нотаріальної контори Ярошенко Ж.С. про визнання недійсним правочину.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона була власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
10 травня 2017 року нею було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Ж.С. за реєстровим номером 2-491, згідно якого спірну квартиру було продано ОСОБА_3 .
Отримавши у власність спірну квартиру, відповідач перестав надавати їй, 85-річній жінці будь яку допомогу, не годував її, внаслідок чого вона у червні 2017 року потрапила в лікарню з діагнозом – виразкова хвороба шлунку, ускладнена кровотечею, гострою анемією.
Коли повернулась до дому то дізналась, що замість договору довічного утримання вона підписала договір купівлі-продажу, і що ніби-то отримала гроші за квартиру.
Насправді жодних грошей за квартиру вона не отримала, і не мала наміру цього робити.
Вважала, що 10 травня 2017 року підписала з ОСОБА_3 договір довічного утримання, але ж ніяк не договір купівлі-продажу квартири.
З урахуванням зазначених обставин, на підставі ст.ст.22, 203, 215, 229 ЦК України просила:
договір від 10 травня 2017 року купівлі-продажу квартири, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Ж.С. за реєстровим номером 2-491, визнати недійсним;
реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 на підставі договору від 10 травня 2017 року купівлі-продажу квартири, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , посвідченого державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Ж.С. за реєстровим номером 2-491, скасувати (справа №463/4260/17; т.1. а.с.227,228-230).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 – померла (т.2 а.с.7).
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 15 лютого 2018 року провадження по справі закрито (т.2 а.с.36).
Постановою Львівського апеляційного суду від 26 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено.
Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 15 лютого 2018 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (т.2 а.с.63-64).
26 лютого 2018 року ОСОБА_6 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він є племінником ОСОБА_5 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 , і померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
23 лютого 2018 року він звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за законом, на підставі якої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ткачук Г.І. зареєстровано спадкову справу.
Також позивачу стало відомо, що квартира АДРЕСА_1 , що належала покійній ОСОБА_5 , була продана нею відповідачу згідно договору купівлі-продажу від 10 травня 2017 року.
Позивач вважав, що вказаний договір купівлі-продажу укладений ОСОБА_5 у стані коли вона не розуміла значення своїх дій та не могла ними керувати.
Вказаний стан ОСОБА_5 є наслідком старечих змін в організмі, зокрема у корі головного мозку та пов`язаний із атеросклерозом судин, яким вона хворіла з 2014 року. Остання часто забувала події недавнього часу, забувала своє прізвище та ім`я, могла на деякий час втратити орієнтування в просторі, плутала родичів та знайомих, не впізнавала їх.
Також ОСОБА_5 проходила стаціонарне лікування у Комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги у м. Львів з приводу виразкової хвороби шлунка із супутнім діагнозом атеросклеротичний кардіосклероз.
Позивач ОСОБА_6 зазначав, що відповідач ОСОБА_3 заволодів квартирою ОСОБА_5 зважаючи на її старечу лабільність, схилив до дій якими вона не керувала і осмислити не могла.
З урахуванням зазначених обставин на підставі ст.ст.225, 1202, 1216-1219, 1223, 1258, 1265 ЦК України просив:
визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , від 10 травня 2017 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 та посвідчений державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Ж.С. (справа № 463/946/18;т.1 а.с.4-8).
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 20 вересня 2018 року об`єднано в одне провадження позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , третя особа: державний нотаріус Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Ж.С. про визнання недійсним правочину (справа №463/4260) з позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу (справа №463/946/18) (т.2 а.с.104).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер (т.2 а.с.162).
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 15 липня 2019 залучено ОСОБА_1 до участі у справі, як правонаступника ОСОБА_6 (т.2 а.с.173). 
Оскаржуваним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 11 лютого 2022 року у задоволенні позовів ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: державний нотаріус Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Жанна Станіславівна про визнання недійним договору, скасування реєстрації права власності, та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійним договору – відмовлено.
Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 адвокат Берковича Ю. О.
В апеляційній скарзі посилається на те, що ОСОБА_5 ніколи не мала наміру продати свою квартиру. Вона не розуміла принципової різниці між договором довічного утримання та договором купівлі-продажу, оскільки нотаріус роз`яснила їй, що вона має право проживати у спірній квартирі.
Мала місце помилка щодо невірного сприйняття ОСОБА_5 характеру правочину під час його укладення зважаючи на її вік, стан здоров`я, наявність єдиного житла, відсутність фактичної передачі спірного житла, продовження проживати у ньому після укладення договору.
ОСОБА_5 на момент укладення договору купівлі-продажу від 10 травня 2017 року страждала хронічним стійким психічним розладом у вигляді судинної деменції з психотичними проявами та не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта КНП «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» № 16/К від 13 червня 2020 року.
Також вказує, що в матеріалах справи також містилася невірно оформлена відмова в проведенні призначеної судом експертизи, або невірно оформлене сповіщення про неможливість її проведення, що було складено та підписано експертами КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради 07 вересня 2021 року, якому, абсолютно безпідставно була привласнена назва «висновок».
На думку скаржника, сповіщення експертів про неможливість провести експертизу ніяким чином не презюмує психічне здоров`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки в даному сповіщенні від 07 вересня 2021 року не вказано, що ОСОБА_5 під час укладання спірного правочину 10 травня 2017 року усвідомлювала значення своїх дій та керувалася ними
Просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 11 лютого 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, ОСОБА_3 та його представника – ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, а рішення Личаківського районного суду м. Львова від 11 лютого 2022 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення по справі.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , від 10 травня 2017 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 від 10 травня 2017 року з підстав передбачених ч.1 ст.225 ЦК України, суд першої інстанції взяв за основу висновок судово-психіатричного експерта №224-2021 від 07 вересня 2021 року, згідно якого неможливо дати відповідь на питання про психічний стан ОСОБА_5 на час укладення оспорюваного правочину, через відсутність відомостей про психічний стан останньої.
Крім того, свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 а також приватний нотаріус Ярошенко Ж.С. не помічали будь-яких відхилень з боку психіки, поведінки, або незрозумілих висловлювань ОСОБА_5 .
З таким висновком суду погодись неможна виходячи із наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, можу бути визнаний недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті – за позовом інших осіб, чиї права та інтереси порушені.
Судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_5  була власницею спірної квартири АДРЕСА_1 на підставі договору міни 1/2 частини спірної квартири, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тимків І.М. 03 листопада 2001 за реєстровим № 2048, зареєстрованого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 20 листопада 2001, та договору дарування 1/2 частини квартири, посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Тимків І.М. 14 грудня 2001 за реєстровим № 2346, зареєстрованого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 21 січня2002.
10 травня 2017 року між  ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_3  було укладено оспорюваний договір купівлі-продажу квартири, посвідчений державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Ж.С. за реєстровим номером 2-491, згідно якого спірну квартиру, що складається з трьох кімнат, житловою площею 39,6 кв.м., та кухні, загальною площею 62,3 кв.м., та комори в підвалі 14,3 кв.м.,  ОСОБА_5  було відчужено на користь відповідача ОСОБА_3 з письмової згоди дружини останнього ОСОБА_8 . 
Відповідно до істотних умов договору (п. 5) продаж вчинено за 498033 грн., що відповідає оціночній вартості відчужуваної квартири, які отримані продавцем від покупця повністю ще до підписання цього договору.
Відповідно до п. 6 договору продавець залишає за собою право пожиттєвого безоплатного проживання у відчужуваній квартирі. 
У зв`язку з похилим віком продавця договір посвідчено з виходом нотаріуса за місцем її проживання: АДРЕСА_1 .
Право власності відповідача ОСОБА_3 на спірну квартиру було зареєстровано за ним 10 травня 2017, що стверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно № 95288017 від 22 серпня 2017 року.
До цього 26 квітня 2017 цим же нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Ж.С. посвідчено довіреність ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_3 на представництво її інтересів, зокрема щодо зібрання документів, необхідних для укладення договору купівлі-продажу квартири. При цьому у зв`язку з похилим віком та поганим станом здоров`я ОСОБА_5 довіреність аналогічно посвідчено з виходом нотаріуса за місцем її проживання: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про смерть. 
Із заявою про прийняття спадщини після її смерті до нотаріуса 23 серпня 2018 звернувся племінник останньої ОСОБА_6 , що стверджується копією спадкової справи після її смерті.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про смерть. 
Із заявою про прийняття спадщини після його смерті до нотаріуса 19 лютого 2019 року звернулася донька останнього ОСОБА_1 , що стверджується копією спадкової справи після його смерті.
В суді першої інстанції 23 жовтня 2019 року було призначено посмертну комісійну судово-психіатричну експертизу, для визначення психічного стану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на момент укладення договору купівлі-продажу квартири (станом на 10 травня 2017 року), проведення якої було доручено експертам –лікарям Львівської обласної психіатричної лікарні (т.2 а.с.214).
На вирішення експертів були поставлені наступні питання:
чи хворіла психічними захворюваннями ОСОБА_5 , станом на 10 травня 2017 року (на момент укладення договору);
чи розуміла значення своїх дій та чи могла ними керувати ОСОБА_5 станом на 10 травня 2017 року;
чи могла потрапляти під вплив сторонніх осіб ОСОБА_5 на момент укладення спірного договору купівлі-продажу від 10 травня 2017 року.
Крім матеріалів цивільної справи експертам було направлено: копію медичної картки хворої ОСОБА_5 №14322, знаходиться в матеріалах справи (т.1 а.с.191-213).
Згідно висновку судово-психіатричного експерта КНП «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» № 16/К від 13 червня 2020 року ОСОБА_5 на момент укладення договору купівлі-продажу квартири – 10 травня 2017 року страждала хронічним стійким психічним розладом у виді судинної деменції з психотичними проявами та не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
При тому ,як убачається із мотивувальної частини експертизи, експерти аналізували матеріали цивільної справи, як-от: позовна заява  ОСОБА_5 , до відповідача  ОСОБА_3  про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, (з підстав помилки) позовна заява  ОСОБА_6  до ОСОБА_3  про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним (з підстав нерозуміння  ОСОБА_5  значення своїх дій та керування ними у момент вчинення правочину), відзив ОСОБА_3  на позови, показання свідків  ОСОБА_13 , ОСОБА_11 ,  ОСОБА_10 ,  ОСОБА_12 , медичну документацію, провели обґрунтування та пояснення даних про психічний стан особи та фактів, які встановлені і виявлені при дослідженні об`єктів експертизи.
Із аналізу матеріалів цивільної справи, представленої медичної документації та показань свідків експертами встановлено, що ОСОБА_5 при житті хворіла серцево - судинними захворюваннями (ішемічна хвороба серця, стабільна стенокардія, атеросклеротичним кардіосклерозом, гіпертонічною хворобою), в червні 2017 року перебувала на лікуванні з приводу виразкової хвороби шлунку з кровотечею. За медичною допомогою до лікаря психіатра не зверталася.
Тривалий перебіг гіпертонічної хвороби у людей похилого віку (старше 70 років) внаслідок хронічного порушення кровообігу приводить до погіршення кровопостачання головного мозку (гіпоксії) з недостатністю компенсаторних механізмів, в результаті чого спочатку виникають функціональні порушення психічної діяльності, а в подальшому розвиваються органічні зміни (склеротична стадія) психотичного регістру, з відсутністю критики до свого стану та оточуючого, зниження рівня інтелектуальної діяльності та порушень пам`яті, появою маячення «малого розмаху» і т.п. дані розлади психічної діяльності незворотні та носять хронічний, стійкий характер.
У своїх показаннях свідки відмічали, що ОСОБА_5 спочатку вела активний спосіб життя, могла себе обслуговувати, постійно читала медичну літературу, спілкувалась з оточуючими, мала хорошу пам`ять, добре бачила.
Однак, в останній період життя ОСОБА_5 вже потребувала догляду, була лежачою, самостійно ходити не могла, не готовила сама, не могла самостійно дійти в туалет, ходила в памперсах, мала важкі набряки на ногах, говорила про те, що їй погрожують ножем, спостерігалися виразні емоційно вольові розлади (паніка, страх, тривога за своє життя) не могла читати, не дивилась телевізор, бачила лише на відстань руки, ховала їжу, цукерки, не пізнавала своїх подружок, розповідала, що її хочуть вбити, що її труять, не дають їсти, виглядала дряблою, була плаксивою.
Некритичний стан ОСОБА_5 зафіксований лікарями під час перебування її в лікарні у червня 2017 року.
Вищевказані ознаки відповідають проявам судинної деменції із симптомами маячних ідей «малого розмаху».
Відповідно до діагностичних стандартів, критеріїв Міжнародної класифікації хворіб комісія вважає, що на момент укладення договору – 10 травня 2017 року ОСОБА_5 страждала тяжким психічним розладом у формі судинної деменції з психотичними проявами, що позбавляло її здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан та поведінку (т.2 а.с.226-231).
Допитаний судом першої інстанції експерт КНП «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_14 (загальний медичний стаж якого 22 роки) під присягою 10 листопада 2020 року підтвердив складений комісією висновок про недієздатність ОСОБА_5 на момент укладення договору купівлі - продажу квартири від 10 травня 2017 року (т.3 а.с.1)
Також в суді першої інстанції 29 грудня 2020 року було призначено повторну посмертну комісійну судово-психіатричну експертизу для визначення психічного стану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на момент укладення договору купівлі-продажу квартири (станом на 10 травня 2017 року), проведення якої було доручено експертам –лікарям Житомирської обласної психіатричної лікарні (т.3 а.с.214).
На вирішення експертів були поставлені наступні питання:
чи хворіла психічними захворюваннями ОСОБА_5 , станом на 10 травня 2017 року (на момент укладення договору);
чи розуміла значення своїх дій та чи могла ними керувати ОСОБА_5 станом на 10 травня 2017 року.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» ЖОР від 07 вересня 2021 року №224- надати відповідь про психічний стан ОСОБА_5 на момент укладення договору купівлі-продажу квартири (станом на 10 травня 2017 року) не можливо через відсутність відомостей про психічний та соматичний стан останньої.
При тому, як убачається із мотивувальної частини цієї експертизи, експерти Житомирського обласного медичного спеціалізованого центру аналізували ті самі матеріали цивільної справи та медичну документацію ОСОБА_5 яка знаходиться там і встановили, що остання з 01 червня по 13 червня 2017 року перебувала на лікуванні в хірургічному відділенні в Комунальній міській лікарні швидкої допомоги з діагнозом: 
виразкова хвороба шлунку, ускладнена кровотечею. Гостра постгеморагічна анемія, важкого ступеня. Суп. Діагноз: ішемічна хвороба серця. Атеросклеротичний кардіосклероз. ХНК ІІ-А Гіпертончна хвороба 2 ст, Нст. ризик високий. Під час перебування в закладі регулярно оглядалась лікарями, якими розлади психіки, неадекватна поведінка у ОСОБА_5 не описувалась, консультація невропатолога та психіатра їй не призначалась.
Комісія встановила, що ОСОБА_5 протягом свого життя на обліку у лікаря - психіатра не перебувала. Під час перебування на лікуванні у стаціонарі (2013; 2017 р.р.) будь-яких відхилень в її психічному стані не відмічалось, консультація невролога та психіатра не призначалась. За весь період життя по день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , будь яка медична документація, окрім ксерокопії МК стац. хворого з хірургічного відділення та виписки з офтальмологічного відділення, яка свідчить про соматичний та психічний стан ОСОБА_5 відсутня (т.3 а.с.66-71).
У той же час, експерти Житомирського обласного медичного спеціалізованого центру в експертному висновку від 07 вересня 2021 року, по суті, ухилилися від поставленого судом питання про здатність ОСОБА_5 розуміти значення своїх дій та керуватися ними станом на 10 травня 2017 року і протилежного не встановили.
Тому обґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що висновок експертів про неможливість провести експертизу ніяким чином не презюмує психічне здоров`я ОСОБА_5 , оскільки в даному висновку від 07 вересня 2021 року не вказано, що ОСОБА_5 під час укладання спірного правочину 10 травня 2017 року усвідомлювала значення своїх дій та керувалася ними.
Оцінюючи висновок первинної судово-психіатричної експертизи та роз`яснення експерта ОСОБА_14 , допитаного судом, суд першої інстанції вважав, що такий висновок носить загальний характер, який виходить із даних, що тривалий перебіг гіпертонічної хвороби у людей похилого віку старше 70 років внаслідок хронічного порушення кровообігу може призвести до погіршення кровопостачання головного мозку (гіпоксії) з недостатністю компенсаторних механізмів, в результаті чого виникають функціональні порушення психічної діяльності. Разом із тим, достатніх даних, що відповідні наслідки наступили конкретно щодо особи ОСОБА_15 висновок первинної судово-психіатричної експертизи та матеріали справи не містять. В протилежному разі, доведеться припустити, що відповідні наслідки настають у всіх людей похилого віку старше 70 років, які хворіють на гіпертонічну хворобу, судово-медичних даних чого суду не надано.
Однак з таким висновком суду погодитись не можна.
Експертний висновок судово –психіатричного експерта №16/к від 13 червня 2020 року враховуючи показання експерта ОСОБА_14 в судовому засіданні, не носить загальний характер, а стосується психічного стану конкретно ОСОБА_15 на час укладення оспорюваного договору купівлі-продажу з врахуванням наявної медичної документації, її віку, загального стану здоров`я в останній період її життя та показань свідків .
Прояви судинної деменції із симптомами маячних ідей «малого розмаху» на момент укладення оспорюваного договору купівлі-продажу квартири від 10 травня 2017 року, які позбавляли ОСОБА_5 усвідомлювати значення своїх та керуватися ними ніким не спростовано.
Зазначених обставин не врахував суд першої інстанції та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири за адресою:  АДРЕСА_1 , від 10 травня 2017 року, укладеного між  ОСОБА_5  та ОСОБА_3  та посвідчений державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Ж.С.з підстав передбачених ч.1 ст.225 ЦК України.
Що стосується позову ОСОБА_1 , заявленого з підстав вчинення правочину ОСОБА_5 під впливом помилки щодо істотних умов договору, то такі до задоволення не підлягають, оскільки, як встановлено вище, на момент його укладення остання не розуміла значення своїх дій та не могла ними керувати і була недієздатною.
З урахуванням вищезазначеного, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення частково, рішення Личаківського районного суду м. Львова від 11 лютого 2022 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст., 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Берковича Юрія Олександровича – задовольнити частково.
Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 11 лютого 2022 року – скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири – задовольнити.
Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , від 10 травня 2017 року, укладений між ОСОБА_5 та та ОСОБА_3 та посвідчений державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Ж.С.
В решті вимог – відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 18 липня 2022 року.

Головуючий:                                                                Савуляк Р.В.

Судді:                                                                        Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.