ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/14090/21	Головуючий у 1-й інстанції Герчаківська О.Я. 	
Провадження № 22-ц/817/389/22 	Доповідач - Шевчук Г.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2022 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Шевчук Г.М. 
суддів -  Костів О. З., Міщій О. Я., 
за участі секретаря - Іванюти О.М.,
сторін:
представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Парубія І. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Тернополі цивільну справу №607/14090/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою відповідача ОСОБА_1 . З 01 вересня 2020 року вона навчається в інституті комп`ютерних наук та інформаційних технологій Національного університету «Львівська політехніка» на денній формі навчання. При цьому на час навчання вона не може працевлаштуватися, тому потребує матеріальної допомоги, яка полягає, зокрема, у необхідності отримання коштів для проїзду до місця навчання, проживання, придбання одягу, харчування, канцелярії, підручників, користування інтернетом, послуги мобільного зв`язку. 
Матір позивачки ОСОБА_3 надає їй утримання у добровільному порядку, однак цих коштів недостатньо. Позивачка вважає, що відповідач, її батько, має можливість надавати їй до досягнення нею 23-річного віку чи до закінчення навчання, щомісячне утримання у розмірі 4 000 грн. Відповідач ОСОБА_1 працевлаштований, є власником та директором ПП «Прем`єр дент», працездатного віку та не має перешкод у можливості заробляти кошти.
З огляду на зазначене, позивачка просить суд стягувати з ОСОБА_1 аліменти на її утримання, як на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, в розмірі 4 000,00 грн. щомісячно, починаючи із дати звернення до суду і до припинення ОСОБА_2 навчання або досягнення нею 23-річного віку.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на її утримання, як на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 (три тисячі) грн 00 коп. щомісячно, з подальшою індексацію відповідно до закону, починаючи з 10 серпня 2021 року і до закінчення ОСОБА_2 навчання у Національному університеті «Львівська політехніка», а саме до 30 червня 2024 року, але не більше 23-х річного віку. 
У решті позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 908 гривень судового збору.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 оскаржуване рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2021 року просить скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову повністю, оскільки вважає воно прийняте з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального справа та без належного дослідження доказів у справі.
Посилається на те, що він не має можливості надавати доньці матеріальну допомогу, оскільки на даний час він має невисокий дохід та згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду № 607/11378/19 від 01 липня 2019 року сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 . Його заробітна плата за серпень 2021 року становить 1883,70 грн. Стягнення проводяться у великому розмірі (33% від заробітної плати).
Крім того позивачка не довела, що вона потребує матеріальної допомоги та не навела розрахунок витрат, які вона несе в зв`язку з навчанням.
Зазначає, що при ухваленні рішення судом не було враховано дані обставини, а тому суд прийшов до помилкового висновку про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Боднар О.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим.
Стверджує, що відповідач спроможний сплачувати визначену судом суму аліментів, оскільки він є особою працездатного віку працевлаштований та має доходи, а позивачка потребує матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням на денній форм та не в змозі сама забезпечити витрати на проживання, комунальні послуги, інтернет, мобільний зв`язок, проїзд на транспорті, витрати на непродовольчі товари, одяг, взуття, засоби особистої гігієни, продукти харчування, тощо.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Парубій І. М. просив задовольнити вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених у ній.
Інші сторони по справі, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.
У відповідності до вимог ст.ст.130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності сторін.
Заслухавши суддю-доповідача, сторону по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 13 червня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області.
Із довідки № 1/88, виданої 08 вересня 2020 року Національним університетом «Львівська політехніка» вбачається, що ОСОБА_2 є студентом 1 курсу денної форми навчання, Інститут комп`ютерних наук та інформаційних технологій, закінчує навчання 30 червня 2024 року.
Також 29 квітня 2021 року ОСОБА_2 видано довідку № 1353 Національним університетом «Львівська політехніка» про те, що вона є студентом 1 курсу денної форми навчання освітньо-кваліфікаційного рівня «Бакалавр», Інститут комп`ютерних наук та інформаційних технологій, закінчує навчання 30 червня 2024 року.
Із витягу є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_1 є керівником приватного підприємства «Прем`єр Дент», основним видом діяльності є стоматологічна практика.
Як вбачається із статуту приватного підприємства «Прем`єр Дент», затвердженого 12 листопада 2008 року, одноосібним засновником (учасником) юридичної особи ПП «Прем`єр Дент» є відповідач ОСОБА_1 , розподіл статутного фонду (капіталу) між засновниками відбувається таким чином: ОСОБА_1 - 1000,00 грн, що відповідає 100 % статутного фонду підприємства (п. 6.3.1. Статуту). Майно підприємства утворюється за рахунок: грошові та матеріальні вклади засновника; доходів від реалізації послуг, товарів та робіт; доброчинних внесків і пожертвувань; кредитів банків та інших фінансових установ; інших джерел, не заборонених чинним законодавством України (п. 7.2. Статуту).
01 вересня 2021 року ОСОБА_1 приватним підприємством «Прем`єр Дент» видано довідку № 01/09, із якої слідує, що він дійсно працює в стоматологічній клініці ПП «Прем`єр Дент» директором та за період березня 2021 року - серпня 2021 року отримав заробітну плату у сумі 10 944,60 грн, що належало до виплати.
Із розрахунку заборгованості по аліментах № 49592 від 27 серпня 2021 року, проведеного старшим державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Крушанською О. Р. при примусовому виконанні виконавчого листа № 697/11378/19 від 01 липня 2019 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 травня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття, вбачається, що у ОСОБА_1 станом на 27 серпня 2021 року наявна переплата 11 351, 21 грн.
З фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва ПП «Прем`єр Дент» за 2017 рік, 2018 рік вбачається, що разом доходи підприємства складають у 2017 році - 307,5, у 2018 році - 395,2. Фінансова звітність малого підприємництва ПП «Прем`єр Дент» за 2019 рік, 2020 рік, 1 півріччя 2021 року засвідчує те, що разом доходи підприємства складають у 2019 - 530,4, у 2020 році - 501,0, у 1 півріччі 2021 року - 364,8.
Згідно з інформацією № 1179/БТ від 20 вересня 2021 року, в AT «УНІВЕРСАЛ БАНК», станом на 20 вересня 2021 року, на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , обліковуються наступні відкриті банківські рахунки: НОМЕР_3 та НОМЕР_4 . Також надано виписки руху коштів по зазначених рахунках у період з 01 січня 2021 року по 31 серпня 2021 року. Зокрема із виписки по рахунку НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_1 отримував кредитні кошти у додатку Монобанк, здійснював поповнення рахунку через IBOX, купівлю товарів та переказ власних коштів. Загалом за вказаний період по рахунку було здійснено 240 проводок, дебет: 134 255,75 грн та кредит: 100 200,00 грн. Із виписки по рахунку НОМЕР_5 вбачається, що за вказаний період по рахунку було здійснено 50 проводок, дебет: 1 343,33 грн та кредит: 1 350,00 грн. Згідно з випискою по рахунках ОСОБА_1 за період з 01 січня 2021 року по 31 серпня 2021 року, валюта рахунку - UAH, кредитний ліміт - 0, баланс на початок періоду - 70195,35, всього прихід - 380503,38, всього розхід - 309288,57, баланс на кінець періоду - 1019,46 грн.
Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , на підставі доказів, поданих сторонами, що були належним чином оцінені, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 є повнолітньою дочкою відповідача ОСОБА_1 , продовжує навчання у Національному університеті "Львівська політехніка" на денній формі, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги, яку може надавати відповідач у визначеному розмірі, врахувавши при цьому матеріальне становище відповідача, який працевлаштований, є власником та директором ПП "Прем`єр Дент" та має достатній для цього дохід, а також з обов`язку обох батьків утримувати дитину.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 199 CК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Указане судам також роз`яснено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, встановивши, що повнолітня донька продовжує навчатися та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, будучи працездатним, має можливість надавати таку допомогу, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на її користь аліментів щомісячно, починаючи стягнення з 10 серпня 2021 року і до закінчення ОСОБА_2 навчання у Національному університеті «Львівська політехніка», а саме до 30 червня 2024 року, але не більше 23-х річного віку. 
Доводи апеляційної скарги, що відповідач не має матеріальної можливості утримувати доньку, яка продовжує навчання колегія суддів не приймає до уваги як необґрунтовані, оскільки доказів скрутного матеріального становища відповідача, що унеможливлює утримання ним своєї повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, суду не надано.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є керівником приватного підприємства «Прем`єр Дент», основним видом діяльності є стоматологічна практика та одноосібним засновником (учасником) юридичної особи ПП «Прем`єр Дент» отримує доходи . 
Сплата аліментів відповідачем на неповнолітню дитину не є доказом скрутного матеріального становища ОСОБА_1 , що унеможливлює утримання ним своєї повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги.
Колегія суддів наголошує на тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Указане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах: від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18), від 22 листопада 2018 року у справі № 592/2798/16-ц (провадження № 61-19463св18), від 05 червня 2019 року у справі № 754/866/18 (провадження № 61-7125св18).
У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Зроблені судом першої інстанції висновки по суті вирішення спору узгоджуються з вищевказаними правовими позиціями Верховного Суду. При цьому судова практика у цій категорії справ є сталою.
Крім того, нормами СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. 
На думку колегії суддів, суд першої інстанції, установивши, що дочка відповідача - ОСОБА_2 продовжує навчатися та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, який працевлаштований, є власником та директором ПП "Прем`єр Дент", має можливість та зобов`язаний в силу вимог Закону утримувати повнолітню дочку, із врахуванням того, що він сплачує аліменти і на іншу свою дочку - неповнолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову та стягнув з відповідача аліменти на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 (три тисячі) грн 00 коп. щомісячно, з подальшою індексацію відповідно до закону, починаючи з 10 серпня 2021 року і до закінчення ОСОБА_2 навчання у Національному університеті «Львівська політехніка», а саме до 30 червня 2024 року, але не більше 23-х річного віку. 
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

       П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
       Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2021 року залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

       Повний текст постанови складено 2 травня 2022 року.

Головуючий 
Судді