ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року 
м. Київ
справа № 810/808/17
адміністративне провадження № К/9901/29180/18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Шарапи В.М., 
суддів Єзерова А.А., Чиркіна С.М.,
розглянув у порядку письмового провадження 
касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Володарський ВКБ» 
на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2018 (головуючий суддя Ганечко О.М., судді Коротких А.Ю., Літвіна Н.М.)
у справі №810/808/17 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Володарський ВКБ» 
до Державної архітектурно-будівельної інспекції України 
про визнання протиправною та скасування постанови
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій, встановлені судами попередніх інстанцій обставини:
1.          Товариство з обмеженою відповідальністю «Володарський ВКБ» (далі - КВП «Володарський ВКБ») звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - ДАБІ), в якому просило суд визнати протиправною та скасувати постанову від 11.01.2017 № З-1101/6-10/10-90/1101/08/08 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності
2. Постановою Київського окружного адміністративного суду від 02.08.2017 позов задоволено: 
2.1. визнано протиправною та скасовано постанову Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 11.01.2017 №З-1101/6-10/10-90/1101/08/08 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності; 
2.2. стягнуто з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Володарський ВКБ» витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2160 грн.
3. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2018 скасовано постанову Київського окружного адміністративного суду від 02.08.2017 року та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
4. Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено наступні фактичні обставини: 
4.1. У листопаді-грудні 2016 року посадовою особою Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області на підставі статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI, пункту 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553, проведено планову перевірку з питань дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільгосптехніка Нова» вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті будівництва - будівництво двох арочних ангар-складів для зберігання зерна в с. Руде Село (далі - арочні ангар-склади), розташованих за адресою: вул. Грицюка, 52-А, Володарський район, Київська область, за результатами якої складено акт від 30.12.2016.
4.2. Під час перевірки виявлено ряд порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності з боку ТОВ «Сільгосптехніка Нова», серед іншого це те, що проектна документація з будівництва об`єкта (арочні ангар-склади), розроблена Товариством з обмеженою відповідальністю «Володарський ВКБ» і на підставі якої ТОВ «Сільгосптехніка Нова» виконує будівельні роботи, не відповідає приписам статті 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI та пунктам 4.1, 8.2 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво». 
4.3. Виявлене порушення ґрунтується на тому, що проектну документацію розроблено не в повному обсязі, в ній відсутні розділи «Дані інженерних вишукувань», «Відомості з обсягами робіт», «Забезпечення надійності та безпеки», «Розрахунок класу наслідків (відповідальності) та категорії складності відповідно до ДСТУ-Н Б В.1.2-16», «Організація будівництва» відповідно до ДБН А.3.1-5 «Організація будівельного виробництва».
4.4. Розробка проектної документації (робочий проект): «Будівництво двох арочних ангар-складів для зберігання зерна в с. Руде Село по вул. Грицюка, 52-А Володарського району Київської області» проведена на підставі договору підряду на виконання проектних робіт від 11.11.2015 № 44, укладеного між ТОВ «Сільгосптехніка Нова» (замовник) та ТОВ «Володарський ВКБ» (виконавець).
4.5. За результатами перевірки посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю винесено припис від 30.12.2016 № С-3012/2, яким зобов`язано позивача у строк до 31.01.2017 усунути виявлені порушення містобудівного законодавства.
4.6. Постановою від 11.01.2017 № З-1101/6-10/10-90/1101/08/08, прийнятою за результатами розгляду матеріалів справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, на підставі абзацу 2 частини 1 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 14.10.1994 № 208/94-ВР до позивача застосовано штраф на суму 144000 грн.
5. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що проектна документація (робочий проект), розроблена позивачем, містить всі розділи проектної документації такі, як: технічний звіт по топографо-геодезичних вишукуваннях на об`єкті будівництва, розроблений позивачем, відповідає встановленому законодавством розділу Д.1, 3 «Дані інженерних вишукувань»; розділ 9. Забезпечення надійності та безпеки - розділу Д.1, 10 «Розділ із забезпечення надійності та безпеки»; розділ 11. Відомість обсягів робіт - розділу Д.1, 14 «Відомості з обсягами робіт»; довідка та розрахунок визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності по об`єкту - розділу Д.1, 15 «Розрахунок класу наслідків (відповідальності) та категорії складності відповідно до ДСТУ-Н Б В.1.2-16»; розділ 16. Організація будівництва зі складом, обсягом та змістом - розділу Д.6 «Організація будівництва». При цьому форма і зміст розділів проектної документації відповідає нормам чинного законодавства.
5.1. Також, суд першої інстанції у своєму рішенні звернув увагу на те, що відповідно до додатку №1 до акта прийому-передачі проектної документації від 11.11.2015 №1 замовнику ТОВ «Володарський ВКБ» були передані у прошитому вигляді повний пакет документів.
5.2. Також, судом першої інстанції зазначено про те, що перевірка КВП «Володарський ВКБ» органом державного архітектурно-будівельного контролю не здійснювалась, а оскаржувана постанова була винесена контролюючим органом за результатами перевірки іншого суб`єкта містобудування - ТОВ «Сільгосптехніка Нова», стосовно якого і був складений акт перевірки від 30.12.2016. Внаслідок чого, позивач до перевірки не залучався, а проектна документація, необхідна для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, від нього не витребовувалась.
6. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, мотивував рішення тим, що позивач не є, ані замовником будівництва, ані суб`єктом містобудування, який будує або збудував об`єкт. Позивач є проектною організацією, яка розробляла проектну документацію для замовника будівництва - ТОВ «Сільгосптехніка Нова», у зв`язку з чим у відповідності до положень законодавства, що діяли на момент проведення перевірки, були відсутні вимоги щодо присутності під час перевірки такого суб`єкта містобудування, як проектувальника. Решта мотивів, з яких виходив суд апеляційної інстанції, зводяться до невідповідності двох робочих проектів: один з недоліками, який був наданий до перевірки, а інший без недоліків, який не був вчасно наданий до перевірки.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги, заперечень (відзиву) на касаційну скаргу:
7. Позивачем подано касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2018, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
7.1. Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги зводяться до неправильного застосування апеляційним судом норм матеріального права та допущення ним порушень норм процесуального права, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи. Зокрема, скаржник наполягає на тому, що відповідач жодних документів під час перевірки не вимагав, що унеможливлювало їх надання, зокрема й через незалучення позивача до перевірки. Також в обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що ним був переданий ТОВ «Сільгосптехніка Нова» за актом прийому-передачі проектної документації від 11.11.2015 № 1 саме та документація, що була надана ним суду. Внаслідок чого позивач не може відповідати за дії ТОВ «Сільгосптехніка Нова», яким була надана до перевірки інша документація.
7.2. Одночасно, скаржник не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що позивач не є ані замовником будівництва, ані суб`єктом містобудування, який будує або збудував об`єкт. Наслідком такого висновку став неправильний висновок щодо необов`язкової присутності проектувальника (позивача) при перевірці.
8. Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. Зазначив, що оскаржуване судове рішення ухвалене на основі правильного застосування норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги є безпідставними. Звертає увагу на те, що позивач більш ніж через 5 місяців з моменту відкриття провадження (06.06.2017) надав суду копію робочого проекту, який повністю відрізняється від робочого проекту, який був досліджений при проведенні перевірки та вже враховував виявлені відповідачем недоліки.  
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:
9. Під час розгляду касаційної скарги колегія суддів враховує приписи частин 1-2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), відповідно до яких суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
10. Спір виник щодо відповідальності за розроблення та передачу замовнику проектної документації, яка не в повній мірі відповідає вимогам законодавства. 
11. Відповідно до статті 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюють органи державного архітектурно-будівельного контролю, визначені статтею 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
12. Згідно з положеннями частини першої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
13. Пунктом 5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553, встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.
14. Пунктом 2 частини третьої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право складати, зокрема, протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону.
15. Із системного аналізу наведених правових норм можна дійти до висновку про те, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у формі планових і позапланових перевірок, за його результатами посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки, а у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол, на підставі яких розглядається справа про порушення містобудівного законодавства та виноситься постанова про накладення стягнення.
16. Частина перша статті 26 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачає, що архітектор, інші проектувальники, які здійснюють роботи по створенню об`єктів архітектури, зобов`язані додержуватися державних стандартів, норм і правил, вимог вихідних даних на проектування. Проектна організація, яка розробляла проектну документацію, а також головний архітектор та головний інженер проекту несуть відповідальність за відповідність проектної документації вихідним даним на проектування, вимогам державних стандартів, норм і правил.
17. Згідно з положеннями статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів, що здійснюється у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.
18. Статтею 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.
19. Пунктом 4.1 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 45 від 16.05.2011 (далі - Порядок № 45), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що завдання на проектування об`єктів будівництва складається з урахуванням вимог державних будівельних норм ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» і затверджується замовником за погодженням із генпроектувальником (проектувальником).
20. У пункті 9 Порядку № 45 передбачено, що проектна документація на будівництво об`єктів розробляється з урахуванням вимог містобудівної документації, вихідних даних на проектування та дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, у тому числі вимог доступності для інвалідів та інших маломобільних груп населення. 
21. Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що до замовника та проектувальника висуваються вимоги щодо добросовісного виконання ними проектних робіт щодо об`єкта будівництва, які, зокрема, полягають і в обов`язковому врахуванні будівельних норм, державних стандартів і правил, вимог вихідних даних на проектування. В протилежному випадку, у разі виявлення контролюючим органом відповідних порушень як проектувальник, так і замовник можуть нести відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.
22. Даний висновок узгоджується із правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27.01.2020 у справі № 809/772/16, від 02.04.2020 у справі № 809/998/16, від 21.02.2022 у справі №160/7965/19.
23. Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
24. Відповідно до пункту 9 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва.
25. За такого правового регулювання, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що присутності проектної організації при проведенні перевірки об`єкта будівництва законодавство не вимагає. 
26. При цьому, аналогічний правовий висновок висловлено у наведених вище постановах Верховного Суду.
27. Отже під час проведення відповідачем планової перевірки з питань дотримання ТОВ «Сільгосптехніка Нова» вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті будівництва - будівництво двох арочних ангар-складів для зберігання зерна в с. Руде Село (далі - арочні ангар-склади), розташованих за адресою: вул. Грицюка, 52-А, Володарський район, Київська область, присутності позивача, як проектної організації, законодавством не вимагалось, а тому відповідач не зобов`язаний був забезпечувати присутність позивача під час здійснення перевірки.
28. При цьому, відповідно до пункту 3 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 № 244 (далі - Порядок № 244), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, штрафи накладаються на суб`єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців (далі - суб`єкти містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.
28.1. У разі коли суб`єкт містобудування перешкоджає притягненню його до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності правоохоронні органи разом з органами державного архітектурно-будівельного контролю вживають всіх необхідних заходів для притягнення такого суб`єкта до відповідальності.
28.2. У разі відмови суб`єкта містобудування в отриманні документів (протокол, постанова та документи, які підтверджують факт правопорушення), які є підставою для притягнення його до відповідальності, документи надсилаються суб`єкту містобудування рекомендованим листом з повідомленням.
28.3. Належним підтвердженням факту надіслання документів є розрахунковий документ відділення поштового зв`язку щодо оплати послуг з доставки рекомендованої поштової кореспонденції.
28.4. У разі ненадання суб`єктом містобудування, який притягається до відповідальності, інформації щодо його адреси документи, які є підставою для притягнення його до відповідальності, надсилаються суб`єкту містобудування за адресою місцезнаходження (місця проживання, місця реєстрації), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.
28.5. Надіслання рекомендованим листом з повідомленням документів, які є підставою для притягнення до відповідальності, за адресою місцезнаходження (місця проживання) суб`єкта містобудування, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, вважається належним врученням зазначених документів незалежно від факту їх отримання суб`єктом містобудування.
29. Пунктом 10 Порядку № 244 передбачено, що уповноважена посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю складає протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності у двох примірниках, один з яких надається під підпис суб`єкту містобудування, що притягається до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, не пізніше трьох робочих днів з дня складення акта перевірки такого суб`єкта містобудування.
30. Відповідно до пунктів 16 та 17 Порядку № 244 справа про правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - справа) розглядається посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд таких справ, протягом 15 днів з дня одержання зазначеною особою протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та інших матеріалів справи. Справа може розглядатися за участю суб`єкта містобудування, який притягається до відповідальності, або його уповноваженого представника, експертів, інших осіб. Відомості про час і місце розгляду справи повідомляються суб`єкту містобудування, який притягається до відповідальності, та іншим особам, які беруть участь у розгляді справи, не пізніше як за три доби до дня розгляду справи. Неприбуття суб`єкта містобудування у визначений час і місце не перешкоджає розгляду справи.
31. Зі змісту наведених правових норм вбачається, що обов`язковою умовою розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності є повідомлення особи, щодо якої розглядається справа, про час та місце розгляду справи не пізніше ніж за три доби до дня розгляду справи. 
32. Зазначене кореспондується з основними засадами адміністративного судочинства, зокрема із пунктом 9 частини другої статті 2 КАС України, за яким у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. 
33. Відтак, притягнення до відповідальності особи за правопорушення у сфері містобудівної діяльності без повідомлення її про розгляд такої справи не допускається, при цьому участь у розгляді справи не є обов`язковою.
34. Крім того, у разі неотримання протоколу про правопорушення та інших документів, на підставі яких особа притягується до відповідальності, такі документи мають бути надіслані рекомендованим листом з повідомленням. При цьому обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.
35. Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 360/403/19, від 20.02.2020 у справі № 161/15661/16-а, від 28.04.2020 у справі №808/3616/16.
36. Однак, встановлення обставини щодо дотримання відповідачем порядку накладення штрафу на позивача залишилось поза увагою суду апеляційної інстанції, що свідчить про неповне з`ясування обставин справи та кола питань, що стосуються предмету доказування у даній справі.
37. Ухвалюючи рішення суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив фактичні дані щодо можливості позивача брати участь в розгляді справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, а також можливості бути вислуханим, надати заперечення, своєчасно здійснити захист своїх порушених прав, пред`явити факти й наводити аргументи та докази, які могли бути враховані відповідачем тощо.
38. Відтак, викладене вказує на непідтвердження відповідних обставин та фактів належними засобами та у передбачений чинним законодавством спосіб.
39. При цьому, дотримання прав позивача під час розгляду справи про накладення штрафу та на подання ним відповідних доказів має прямий вплив на законність прийняття відповідачем оспорюваного рішення.
40. Вказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження суду апеляційної інстанції, що, з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні), виключає можливість перевірити касаційним судом правильність висновків судів попередніх інстанцій в цілому по суті спору.
41. Відповідно до частини 4 статті 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
42. Згідно з частинами 1-4 статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
43. Частиною 2 статті 73 КАС України визначено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
44. Верховний Суд зазначає, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставин справи, щоб суд ухвалив справедливе та об`єктивне рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору.
45. Суд касаційної інстанції, з огляду на вимоги статті 341 КАС України, не може самостійно усунути вказані недоліки та встановити обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.   
46. Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у даній справі, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України.
47. За правилами пункту 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
48. Згідно з частиною четвертою статті 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
49. З огляду на викладене, а також враховуючи той факт, що судом апеляційної інстанції на підставі належних та допустимих доказів не було з`ясовано належним чином усіх обставин справи, в той час як їх встановлення впливає на правильність вирішення спору, ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Керуючись частиною 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ від 15 січня 2020 року № 460-IX, статтями 327, 345, 349, 353 КАС України у редакції до 08.02.2020, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Володарський ВКБ» задовольнити. 
Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2018 скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Суддя - доповідач                                                                                          В.М. Шарапа

Судді                                                                                                              А.А. Єзеров

                                                                                                              С.М. Чиркін