ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року	  м. Одеса	Справа № 915/1397/21	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Богатиря К.В.
суддів: Колоколова С.І., Філінюка І.Г.

секретар судового засідання Арустамян К.А.

за участю представників сторін у справі про банкрутство:
Від Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - адвокат Гофман О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»
на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 14.12.2021 про результати розгляду заяви кредитора про грошові вимоги до боржника, ухвалену суддею Давченко Т.М., м.  Миколаїв, повний текст складено 16.12.2021
по справі № 915/1397/21
за заявою: ОСОБА_1  
про неплатоспроможність,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина.
У провадженні Господарського суду Миколаївської області перебуває справа про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 05.10.2021 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника – ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів ОСОБА_1 , введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, керуючим реструктуризацією призначено арбітражного керуючого Шибка О.Л. та ін. Попереднє засідання у справі призначено на 23.11.2021.
До Господарського суду Миколаївської області надійшла заява АТ «Ощадбанк» (далі Банк, Кредитор) № 112.20-07/71129/2021-14/ВИХ від 03.11.2021 (вх. № 16644/21 05.11.2021) про грошові вимоги до ОСОБА_1 у сумі 999982,52 грн., в т.ч. 312504,26 грн. – основний борг, 60666,41 грн. – проценти, 101125,36 грн. – 3% річних, 519645,53 грн. – пеня, 1500,96 грн. – судові витрати, 4540,00 грн. – судові витрати за подання цієї заяви.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 14.12.2021 заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк»     про грошові вимоги до ОСОБА_1 задоволено частково; визнано грошові вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк» до      ОСОБА_1 у розмірі 277980,74 грн.; іншу частину вимог відхилено; зобов`язано керуючого реструктуризацією включити визнані судом вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк» до реєстру вимог кредиторів боржника – фізичної особи ОСОБА_1 у відповідності до вимог Кодексу України з процедур банкрутства; зобов`язано керуючого реструктуризацією включити витрати Акціонерного товариства «Державний ощадний банк» по сплаті судового збору за подання заяви про грошові вимоги у розмірі 4540 грн.     до реєстру вимог кредиторів відповідно до ч. 2 ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства.
Суд першої інстанції вказав, що згідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.10.2010 у справі 2-5332/2010 визнанню підлягають грошові вимоги  АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 (за Кредитним договором №47-А від 02.02.2008) в розмірі 115156,76 грн. (1381,23 грн. - пеня, 6625,18 грн. – заборгованість по процентам, 14301,10 грн. – прострочена заборгованість по основному боргу, 92849,26 грн. – залишок кредиту) та судові витрати в розмірі 1271.56 грн., оскільки в резолютивній частині судом було визначено суму заборгованості в національній валюті без визначення еквіваленту. 
Щодо заборгованості за рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.11.2013 у справі №490/9921/13-ц, суд першої інстанції застосував еквівалент у національній  валюті станом на дату звернення до суду із даною заявою, оскільки у вказаному рішенні зазначено заборгованість у іноземній валюті. Станом на 03.11.2021 офіційний курс гривні до долару США становить 26,2904 гривні за 1 долар США. Таким чином, 2289,72 доларів США, які стягнуті за рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва, станом на 03.11.2021 в еквіваленті до національної валюти становлять 60 197,65 грн.
Суд першої інстанції відхилив вимоги кредитора щодо нарахування пені у розмірі 519645,53 грн. (19675,60 дол. США), оскільки чинним законодавством не передбачає нарахування пені за прострочення стягнутої рішенням суду заборгованості.
Суд першої інстанції погодився з позицією боржника та керуючого реструктуризацією щодо правомірності нарахування кредитором 3% річних за прострочення виконання зобов`язання у сумі 101 125,36 грн.
Окрім того, суд першої інстанції вказав, що факт подання позову прямо спричиняє неможливість подальшого нарахування та стягнення процентів за правомірне користування кредитом. Тому, дії кредитора щодо нарахування відсотків за прострочення стягнутої заборгованості на думку суду не узгоджуються із зазначеною позицією Великої Палати Верховного Суду.

Аргументи учасників справи.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 14.12.2021 про результати розгляду заяви кредитора про грошові вимоги до боржника по справі №915/1397/21. 
АТ «Ощадбанк» вважає оскаржувану ухвалу в частині визначення розміру визнаних вимог такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає зміні, зокрема, в частині заборгованості за Кредитним договором №47-А від 02.02.2008 по основному боргу.
Апелянт зазначає, що на підтвердження своїх грошових вимог АТ «Ощадбанк», крім судових рішень (Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.10.2010 у справі 2-5332/2010 та Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.11.2013 у справі №490/9921/13-ц) про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , надано виписки по рахункам з обліку кредитної заборгованості, розрахунок заборгованості станом на 13.10.2010, кредитний договір №47-А від 22.02.2008.
АТ «Ощадбанк» вважає, що з наданих доказів вбачається наявність заборгованості ОСОБА_1 за основним боргом у валюті зобов`язання 11 886,63 долари США, що станом на 03.11.2021 - дату подання заяви про визнання грошових вимог складало за офіційним курсом НБУ - 312 504,26 грн, а судом безпідставно не взято до уваги такі докази, що призвело до ухвалення незаконного рішення та відхилення правомірних кредиторських вимог.
Керуючись викладеним вище, апелянт просить змінити ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 14.12.2021 (про результати розгляду заяви АТ «Ощадбанк» про грошові вимоги до боржника у справі №915/1397/21) в частині розміру визнаних вимог; визнати грошові вимоги акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) в загальному розмірі 483 334,64 грн, що складаються з наступного:
-          312 504,26 грн - прострочена заборгованість по основному боргу,
-          1 381,23 грн - пеня,
-          66 822,83 грн (6625,18 + 60197,65) - заборгованість по процентам,
-          101 125,36 грн - 3% річних,
-          1 500,96 грн - судові витрати за рішеннями судів.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 915/1397/21 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді – Колоколов С.І., Філінюк І.Г., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової раніше визначеному складу суду від 12.01.2022.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 14.12.2021 про результати розгляду заяви кредитора про грошові вимоги до боржника по справі №915/1397/21 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
28.01.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №915/1397/21.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.02.2022 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 14.12.2021 про результати розгляду заяви кредитора про грошові вимоги до боржника по справі №915/1397/21 - залишено без руху; встановлено Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» строк для усунення недоліків при поданні апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору у сумі     6     810,00 грн. – протягом 10 днів з дня вручення цієї ухвали; роз`яснено Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України», що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.
До Південно-західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано докази сплати судового збору у сумі 6   810,00 грн.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 14.12.2021 про результати розгляду заяви кредитора про грошові вимоги до боржника по справі №915/1397/21; призначено справу № 915/1397/21 до розгляду на 24 березня 2022 року о 14:00.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.03.2022 визначено, що судове засідання по справі №915/1397/21, призначене на 24.03.2022 о 14:00 не відбудеться; встановлено, що про дату, час та місце судового засідання учасники справи будуть повідомлені додатково.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.07.2022 призначено справу №915/1397/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 14.12.2021 про результати розгляду заяви кредитора про грошові вимоги до боржника до розгляду на 25 серпня 2022 року о 14:00 год.; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, в залі судових засідань № 7, 3-й поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів.
25.08.2022 у судовому засіданні прийняв представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» адвокат Гофман О.Є. Представники інших сторін у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлялися належним чином.
Копія ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.07.2022, якою призначено справу №915/1397/21 на 25 серпня 2022 року о 14:00 год. направлялася засобами поштового зв`язку на адресу ОСОБА_1 , арбітражного керуючого Шибко Олександра Леонідовича та ОСОБА_2 .
Окрім того, копія даної ухвали направлялася на електронну пошту ОСОБА_1 , арбітражного керуючого Шибко Олександра Леонідовича та ОСОБА_2 .
ОСОБА_1 та арбітражний керуючий Шибко Олександр Леонідович повідомлялися про дату, час та місце проведення судового засідання телефонограмами секретаря судового засідання від 22.08.2022.
Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 25.08.2022, не визнавалась апеляційним господарським судом обов`язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 14.12.2021 про результати розгляду заяви кредитора про грошові вимоги до боржника, до суду не повідомлялося.
Таким чином, на думку колегії суддів в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 14.12.2021 про результати розгляду заяви кредитора про грошові вимоги до боржника по суті, не дивлячись на відсутність представників учасників у справі про банкрутство, яких слід вважати повідомленими про судове засідання належним чином. Відсутність представників учасників у справі про банкрутство у даному випадку не перешкоджає вирішенню спору та не повинно заважати здійсненню правосуддя.
У зв`язку з введенням на території України воєнного стану справу №915/1397/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 14.12.2021 про результати розгляду заяви кредитора про грошові вимоги до боржника було розглянуто Південно-західним апеляційним господарським судом у розумний строк, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Мотивувальна частина.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
У даному випадку, апелянт фактично оскаржує ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 14.12.2021 лише в частині кредиторських вимог щодо простроченої заборгованість по основному боргу, тоді як в частині кредиторських вимог по пені, заборгованості по процентам, 3% річних та судових витратах за рішеннями судів, ухвала не оскаржувалася.
Тому колегія суддів переглядає оскаржувану ухвалу лише в частині кредиторських вимог щодо простроченої заборгованості по основному боргу.
Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції не підлягає скасуванню, виходячи з таких підстав.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 05.10.2021 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника – ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів ОСОБА_1 , введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, керуючим реструктуризацією призначено арбітражного керуючого Шибка О.Л. та ін. Попереднє засідання у справі призначено на 23.11.2021.
До Господарського суду Миколаївської області надійшла заява АТ «Ощадбанк» № 112.20-07/71129/2021-14/ВИХ від 03.11.2021 (вх. № 16644/21 05.11.2021) про грошові вимоги до ОСОБА_1 у сумі 999982,52 грн., в т.ч. 312504,26 грн. – основний борг, 60666,41 грн. – проценти, 101125,36 грн. – 3% річних, 519645,53 грн. – пеня, 1500,96 грн. – судові витрати, 4540,00 грн. – судові витрати за подання цієї заяви.
Відповідно до п.1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника. В розрізі даної статті законодавець здійснює класифікацію кредиторів по категоріям, а саме: забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
З огляду на викладені вище положення закону, що законодавцем покладено обов`язок доказування наявності кредиторських вимог у справі про неплатоспроможність саме на кредитора. До такого обов`язку також належить подання сукупності документів, які дозволять суду переконатися в обґрунтованості грошових вимог кредитора. А неподання такої сукупності документів може мати наслідком відмову суду у визнанні спірних вимог кредитора.
Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Слід зауважити, що заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, виходячи з вимог Кодексу обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 914/1126/14, від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16).
Під час розгляду заявлених грошових вимог, суд користується правами та повноваженнями наданими йому процесуальним законом. Суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (аналогічна позиція наведена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16).
Відповідно до приписів ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні.
За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів. Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

22.02.2008 між ВАТ «Державний ощадний банк України» (тип товариства змінено на «публічне» (скорочене найменування - АТ «Ощадбанк») в особі філії - Миколаївського обласного Управління АТ «Ощадбанк» та фізичною особою ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 47-А (далі Кредитний договір), відповідно до умов пунктів 1.1. та 1.2 якого Банк надав Боржнику Кредит в сумі 18 963,00 доларів США зі сплатою процентів за користування Кредитом в розмірі 12.5 % річних строком на 84 місяці   з   терміном   остаточного   погашення не пізніше 21.02.2015 на придбання транспортного засобу Ford Fokus 1.6.
З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком та Боржником було укладено Договір застави транспортного засобу  від 02.02.2008,  за яким ОСОБА_1 передала в заставу АТ «Ощадбанк» належний їй на праві власності автомобіль Ford Fokus 1.6 реєстраційний  помер НОМЕР_2 .
Додатковим договором №1 від 21.11.2008 до Кредитною договору № 47-А від 02.02.2008 сторонами погоджено збільшення процентної ставки за користування кредитними коштами до 13.5 % річних, шляхом внесення змін до п.1.1 та п. 1.5.1.1 Кредитного договору.
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.10.2010 у справі 2-5332/2010 з   ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» стягнуто заборгованість за Кредитним договором №47-А від 02.02.2008 в розмірі 115156,76 грн. (1381,23 грн.-пеня, 6625,18 грн. – заборгованість по процентам, 14301,10 грн. – прострочена заборгованість по основному боргу, 92849,26 грн. – залишок кредиту) та судові витрати в розмірі 1271,56 грн. 
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.11.2013 у справі №490/9921/13-ц з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» стягнуто донараховані відсотки за цим Кредитним договором №47-А від 02.02.2008 в розмірі 2289,72 доларів США та судові витрати в розмірі 229,40 грн.
В межах виконавчого провадження №25000731 торгівельною організацією ТОВ «Укрспецторг груп»  30.05.2013 було реалізоване заставне майно на 27500,00 грн. 
З урахуванням наведеного, наразі вимоги Банку не забезпечені заставою.
У зв`язку із невиконанням рішення суду станом на день звернення до господарського суду з заявою з грошовими вимогами до Боржника, кредитором донараховано відсотки та пеню за кредитним договором станом на 04.10.2021 та виражено їх в еквіваленті у національній валюті  за курсом НБУ на дату подання заяви. Так, за розрахунком Банку станом на 04.10.2021 заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором №47-А від 02.02.2008 становить 37806.25 доларів США (за курсом НБУ станом па 03.11.2021 993 941,56 грн), з яких 11 886.63 доларів США - основний борг, 2307,55 доларів США – проценти, 19765,60 доларів США -  пеня, 3846,47 доларів США - 3% річних. Також банк заявив про визнання судових витрат за зазначеними судовими рішеннями у  розмірі 1500,96 грн.
Колегія суддів зазначає, що за судовими рішеннями Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.10.2010 у справі 2-5332/2010 та Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.11.2013 у справі №490/9921/13-ц з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» стягнуто заборгованість за Кредитним договором №47-А від 02.02.2008 в розмірі 115156,76 грн., також стягнуто донараховані відсотки за цим  договором 2289,72 доларів США та судові витрати в розмірі 1500,96 грн.
При цьому, відповідно до абз.2 ч.4 ст.45 КУзПБ склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним Банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.
У постанові Великої палати  Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 761/12665/14-ц  колегією суддів указано, що у разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням.
В той же час у постанові № 373/2054/16-ц від 16.01.2019 Верховний Суд виклав протилежну правову позицію, змінивши раніше застосовувану практику. Так, Верховний Суд дійшов висновку, що   немає законодавчої заборони на стягнення боргу за договором позики в іноземній валюті. При цьому Верховний Суд наголосив, що він не відступив від раніше визначеної позиції. Адже правовий режим іноземної валюти на території України, хоча й пов`язаний із певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, але не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. Якщо в судовому рішенні вказано суму боргу в іноземній валюті й наведено її еквівалент у національній валюті, то перераховують саме суму в іноземній валюті.
З огляду на викладене вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що згідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.10.2010 у справі 2-5332/2010 визнанню підлягають грошові вимоги  АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 (за Кредитним договором №47-А від 02.02.2008) в розмірі 115156,76 грн. (1381,23 грн. - пеня, 6625,18 грн. – заборгованість по процентам, 14301,10 грн. – прострочена заборгованість по основному боргу, 92849,26 грн. – залишок кредиту) та судові витрати в розмірі 1271,56 грн. Адже в даному випадку в резолютивній частині судом було визначено суду заборгованості в національній валюті без визначення еквіваленту. 
Отже, заборгованість стягнуто саме у національній валюті, а тому у Господарського суду Миколаївської області відсутні підстави для перерахунку вказаної суми боргу у еквіваленті, адже сума заборгованості була встановлена рішенням суду, яке набрало законної сили та не було скасовано, в національній валюті без визначення еквіваленту. 
Посилання апелянта на виписки по рахункам з обліку кредитної заборгованості, розрахунок заборгованості станом на 13.10.2010, кредитний договір №47-А від 22.02.2008, не приймається колегією суддів до уваги, адже вказаний вище кредитний договір є підставою виникнення заборгованості, однак розмір такої заборгованості вже було встановлено рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.10.2010 у справі 2-5332/2010 саме в національній валюті без визначення еквіваленту, тому у господарського суду відсутні підстави для визначення іншої суми заборгованості, ніж та, яка вже була визначена в судовому порядку.
Враховуючи те, що АТ «Ощадбанк» звернулося до ОСОБА_1 з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до закінчення дії такого договору, то сума основного боргу та залишку по кредиту була зафіксована на момент звернення з позовом і не могли змінюватися в бік збільшення. Таким чином, рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.10.2010 у справі 2-5332/2010 було вирішено всі спірні питання сторін щодо основного боргу та боргу за залишком по тілу кредиту. В той же час, звернення позивача у справі 2-5332/2010 з вимогою про стягнення боргу саме в національній валюті, без визначення еквіваленту в іноземній валюті, відповідно до умов договору, було його правом, яким він скористався на власний розсуд. Окрім того, слід прийняти до уваги, що на день винесення рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.10.2010 у справі 2-5332/2010 суми основного боргу та залишок по тілу кредиту були зазначені у національній валюті у відповідності до еквіваленту валюти зобов`язання, визначеного умовами кредитного договору.
Колегія суддів зазначає, що право на справедливий судовий розгляд повинно тлумачитися з урахуванням одного з основоположних аспектів верховенства права, а саме принципу правової визначеності та дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення; відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (пункти 51, 52 рішення у справі «Ryabykh v. Russia» від 24 липня 2003 року № 52854/99, пункти 46, 47 рішення у справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року № 32053/13).
У даному випадку, в порушення принципу res judicata, апелянт намагається переглянути рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.10.2010 у справі 2-5332/2010, яке набрало законної сили та не було оскаржено у встановленому законом порядку.
Таким чином, судом першої інстанції було вірно визнано вимоги Банку, зокрема, щодо простроченої заборгованості по основному боргу у розмірі – 14 301,10 грн. та щодо залишку кредиту у розмірі – 92 849,26 грн. Решту ж вимог по основному боргу у сумі 205 353,90 грн. необхідно відхилити.

Інші доводи апеляційної скарги також жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів та не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Висновки апеляційного господарського суду.
Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Будь-яких підстав для скасування ухвали Господарського суду Миколаївської області від 14.12.2021 про результати розгляду заяви кредитора про грошові вимоги до боржника по справі №915/1397/21 за результатами її апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.
За вказаних обставин оскаржувану ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 14.12.2021 про результати розгляду заяви кредитора про грошові вимоги до боржника по справі №915/1397/21 потрібно залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Керуючись статтями 269-271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

                                                             ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 14.12.2021 про результати розгляду заяви кредитора про грошові вимоги до боржника по справі №915/1397/21 – залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 14.12.2021 про результати розгляду заяви кредитора про грошові вимоги до боржника по справі №915/1397/21 – залишити без змін.
Витрати на сплату судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства,  у касаційному порядку не підлягають оскарженню постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду судових рішень, крім: ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство, ухвали за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, ухвали про закриття провадження у справі про банкрутство, а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. Скарги на постанови апеляційних господарських судів, прийняті за результатами оскарження ухвал господарського суду у справах про банкрутство, які не підлягають оскарженню окремо, можуть включатися до касаційної скарги на ухвали, постанови у справах про банкрутство, що підлягають оскарженню.
Повний текст постанови складено та підписано 30.08.2022.

Головуючий                      К.В. Богатир

Судді:                      С.І. Колоколов

                      І.Г. Філінюк