ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

28 квітня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 401/3283/21(2-а/401/63/21)	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,     
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2021 року (суддя Мельничик Ю.С., м. Світловодськ, повний текст рішення складено 21.12.2021 року) в справі № 401/3283/21 (2-а/401/63/21) за позовом ОСОБА_1 до Старшого інспектора відділення поліції № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області капітана поліції Залоїло Миколи Миколайовича, Світловодського відділення поліції № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:
11.10.2021 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) звернувся до суду з позовом до Старшого інспектора відділення поліції № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області капітана поліції Залоїло М.М. (далі по тексту – відповідач-1), Світловодського відділення поліції № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області (далі по тексту – відповідач-2), в якому просив скасувати постанову ЕГА № 422922 від 17.09.2021 року, якою притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.
Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.12.2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити. Свої вимоги обґрунтував тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянтом вказувалось, що 01.10.2021 року ним отримано копію постанови серія ЕГА N 422922 від 17.09.2021 року, про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу розміром 170 гривень, за нібито вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2  ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказує, що вважає постанову незаконною, оскільки вона винесена як накладення штрафу за відмову надіти медичну маску чи респіратор у громадському приміщенні, проте він не перебував у приміщенні Світловодського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області  , під час спілкування із правоохоронцями, спілкувався надворі, перед входом до будівлі Світловодського відділу поліції. Спілкування із інспектором відділення поліції N 1, (м. Світловодськ) Олександрійського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області, капітаном поліції Залоїло М.М., також відбувалося на східцях, перед входом до будівлі Світловодського відділу поліції. Апелянт вказував, що під час винесення постанови, не були розглянуті матеріали справи, не було роз`яснено права та не було надано можливості скористатися послугами адвоката. Іспектор під час несення постанови не встановив  його особу, адже документів, що посвідчують особу, відповідачем ОСОБА_2 у нього не запитувалося. Апелянт вказував, що винесення оскаржуваної постанови відбулося при візуальному спостереженні за вчиненим адміністративним правопорушенням, без фіксування його у встановленому порядку. У постанові не вказано технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис адміністративного правопорушення. Апелянт вказував, що постановою Кабінету Міністрів України від 13.09.2021 року № 954 «Про внесення змін до постанов КМУ від 09.12.2020 року № 1236 і від 29.06.2021 року № 677» з 17 червня 2021 року на території України встановлено «зелений» рівень епідеміологічної небезпеки, забороняється перебування в громадських місцях, будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, тобто респіраторів, захисних масок, що закривають рот та ніс, та на думку апелянта, такі обмеження суперечать ст. 64 Конституції України, принижують його права та свободи як громадянина.  
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що справа про адміністративне правопорушення стосовно позивача розглянута повно, з додержанням вимог статей 276, 278, 280 КУпАП. Постановою Кабінету Міністрів України від 13.09.2021 року N 954 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року  N 1236 і від 29 червня 2021 року N 677» в п. 2-2 зазначено, що з 17 червня 2021 на території України встановлюється «зелений» рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється: перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно. Відповідно до наказу МВС від 23.05.2017 року N 440 «Про контроль за здійсненням пропускного режиму, охороною адміністративних будинків органів (підрозділів) поліції, додержанням правил пожежної безпеки та санітарних норм і правил» організовано пропускний режим до адміністративного будинку органу (підрозділу) поліції, в разі порушень режиму, оперативний черговий (здійснивши неналежний контроль перебування в адмінприміщенні без засобів індивідуального захисту) сам несе відповідальність відповідно до ч. 1  ст. 44-3 КУпАП. Заборонено перебування в громадських будинках, спорудах під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту встановлена безпосередньо у диспозиції ч. 2  ст. 44-3 КУпАП. Судом першої інстанції вказано, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало виявлення факту перебування позивача в приміщенні адмінбудівлі відділення поліції у м. Світловодськ без вдягнутої захисної маски. Судом було досліджено надані відповідачем відеозаписи, з яких вбачається, що позивач 17 вересня 2021 року перебував в приміщенні адмінбудівлі відділення поліції у м. Світловодськ без вдягнутої захисної маски та на неодноразові прохання оперативного чергового відділення поліції вдягнути захисну маску в приміщенні адмінбудівлі категорично відмовився. На неодноразові прохання інспектора поліції вдягнути захисну маску ОСОБА_1 відмовився та повідомив, що «принципово» не буде її вдягати, оскільки це є незаконним та суперечить  Конституції України.  Суд першої інстанції вказував, що відеозаписи містять інформацію про порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, відповідачем, старшим інспектором відділення поліції N 1 (м. Світловодськ) Залоїло М.М. було повідомлено ОСОБА_1 про розгляд відносно нього справи про адміністративне правопорушення, роз`яснено йому права, передбачені  ст. 63 Конституції України,  ст. 268 КУпАП, в тому числі користуватися юридичною допомогою адвоката, роз`яснено порядок та строк оскарження постанови, а також було запропоновано ознайомитися з матеріалами справи та заявити будь-які клопотання, на що останній відмовився. Суд першої інстанції вказував, що ним достовірно встановлено, що 17 вересня 2021 року в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 перебував в приміщенні адмінбудівлі відділення поліції у м. Світловодськ без вдягнутого засобу індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, на неодноразові прохання одягнути захисну маску в приміщенні адмінбудівлі категорично відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2  ст. 44-3 КУпАП.
Матеріалами справи встановлено, що 17.09.2021 року Старшим інспектором відділення поліції № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області Залоїло М.М. винесено постанову про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (особу встановлено за паспортом громадянина України), в якій вказано, що ОСОБА_1 17.09.2021 року о 09:56 год.  в АДРЕСА_1 на неодноразові прохання одягнути захисну маску у приміщенні адмінбудівлі категорично відмовився, чим здійснив порушення ч. 2 ст. 44-3 КУпАП. Постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено стягнення у вигляді штрафу у розмір 170 грн. На постанові здійснено відмітку про направлення її поштою 17.09.2021 року та така отримана ОСОБА_1 01.10.2021 року.
Старший інспектор відділення поліції № 1 Залоїло М.М. долучив до матеріалів справи відеозаписи, що зафіксовані на службовий прилад «Бодікамера» від 02.09.2021 року та від 17.09.2021 року, відповідно до яких ОСОБА_1 неодноразово заходив до приміщення (адмінбудівлі поліції, на прохання одягнути маску реагував вороже, відмовлявся в будь-якій формі одягти захисну маску чи взяти нову (індивідуально запаковану) захисну маску. З відео вбачається, що інспектором встановлено особу ОСОБА_1 , пояснено йому про винесення постанови про накладення штрафу за відмову одягти захисну маску під час винесення адміністративної постанови, неодноразово пропонувалось ознайомитись з матеріалами перевірки, пропонувалось надати пояснення, заяви чи клопотання. Позивачу було надано роз`яснення його прав та обов`язків, повідомлено про можливість залучення правозахисника, але позивач відмовився та повідомив, що правову допомогу не потребує. 
Відповідно до копії рапорту з матеріалів електронної постанови серії ЕГА N 422922 від 17.09.2021 року, Старший інспектор відділення поліції № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області Залоїло М.М. фіксує виявлене адміністративне правопорушення.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Відповідно до ст. 251, ст. 280 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. 
Згідно  ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»  карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Згідно ст. 30 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» Кабінет Міністрів України відповідно до закону встановлює карантинно-обмежувальні заходи на території виникнення і поширення інфекційних хвороб та уражень людей. У разі виникнення чи загрози виникнення або поширення особливо небезпечних і небезпечних інфекційних хвороб, масових неінфекційних захворювань (отруєнь), радіаційних уражень населення органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування за поданням відповідних головних державних санітарних лікарів у межах своїх повноважень можуть запроваджувати у встановленому законом порядку на відповідних територіях чи об`єктах особливі умови та режими праці, навчання, пересування і перевезення, спрямовані на запобігання та ліквідацію цих захворювань та уражень. У разі загрози виникнення або поширення особливо небезпечних і небезпечних інфекційних хвороб, масових неінфекційних захворювань (отруєнь) або радіаційних уражень відповідними головними державними санітарними лікарями на окремих територіях можуть запроваджуватися позачергові профілактичні щеплення, інші санітарні заходи відповідно до закону.
Таким чином, передбачено проведення проти епідеміологічних заходів у випадку поширення особливо небезпечних і небезпечних інфекційних хвороб.
11.03.2020 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на підставі якої з 12 березня 2020 року запровадив на території України карантин, заборонивши: проведення всіх масових заходів, у яких бере участь понад 200 осіб, крім заходів, необхідних для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування тощо.
Постановою Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів», запроваджено адаптивний карантин на території України.
Згідно з п. 1, п. 2-2 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 року № 1236, установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. на території України карантин. З 17 червня 2021 р. на території України встановлюється «зелений» рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється: перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.
На час фіксування порушення ОСОБА_1 карантинних заходів, а саме його відмови вдягнути під час перебування в громадському будинку засобу індивідуального захисту, зокрема респіратор або захисну маску, що закривають ніс та рот, діяли обмеження встановлені Кабінетом Міністрів України обмеження, а саме, було заборонено перебувати  в громадському будинку чи споруді без вдягненого засобу індивідуального захисту. Перебування у громадській будівлі без вдягненого індивідуального захисту є адміністративним правопорушенням. 
Держава вживає заходи по уникненню розповсюдженню хвороби та забезпечення здоров`я людей. Тобто від громадян, для унеможливлення розповсюдження хвороби, для уникнення зараження інших людей ,які також перебувають у громадських місцях чи будівлі, вимагається дотримання епідеміологічних правил.  
Заходи направлені на запобігання поширення гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» вказують на дотримання прав осіб на життя та здоров`я, у балансі між правами осіб та відповідальністю працівника.
Варто вказати, що постанова Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 року № 1236 є чинною не скасованою, була чинною станом на 17.09.2021 року.
Згідно п. 3 розділу VIII Інструкції з організації діяльності чергової служби органів (підрозділів) Національної поліції Україн, завтердженої наказом МВС від 23.05.2017 року № 440, для забезпечення пожежної безпеки, санітарних норм і правил в адміністративних будинках органів (підрозділів) поліції та на прилеглій території оперативний черговий зобов`язаний: вимагати від поліцейських та інших осіб, які перебувають в адміністративних будинках органів (підрозділів) поліції та на прилеглій до них території, додержання правил пожежної безпеки і санітарно-гігієнічних норм.
Відповідно до ч. 2  ст. 44-3 КУпАП  перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Встановлено порушення з боку ОСОБА_1 , який відмовся надягти засіб індивідуального захисту, перебуваючи у приміщення адміністративного та громадського призначення (приміщення відділку поліції).
Суд апеляційної інстанції зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які спростовують висновки постанови про адміністративне правопорушення. Інспектором під час виявлення  порушення, зафіксовано його належним чином, наявні фото та відео докази адміністративного правопорушення. 
Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України   за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що адміністративна справа, стосовно скоєння адміністративного правопорушення позивачем не підлягає закриттю у зв`язку з наявністю події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 4 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Судові витрати позивачем по справі не здійснювались. За відсутності здійсненних судових витрат їх розподіл та стягнення не здійснюється. 
Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.  Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Не передбачено повернення судових витрат у разі відмови у задоволенні апеляційної скарги.
Аналізуючи вищевказані обставини справи та законодавство, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись статтями 286, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2021 року в справі № 401/3283/21 (2-а/401/63/21)  – залишити  без змін. 
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили  з моменту проголошення і не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов