ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року 
м. Черкаси   

Справа № 711/1807/21		
Провадження № 22-ц/821/650/22		
Категорія: 305000000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Василенко Л.І., Нерушак Л.В.
за участю секретаря: Захарченко А.Д.

учасники справи: 
позивач:  ОСОБА_1 
представник позивача - адвокат Давигора Світлана Анатоліївна
відповідач: Департамент соціальної політики Черкаської міської ради
третя особа: ОСОБА_2 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Давигори Світлани Анатоліївни на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 лютого 2022 року (ухваленого під головуванням судді Кондрацької Н.М. в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси, повний текст рішення складено 07 лютого 2022 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради , третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень. 
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказував, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.05.2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 25.03.2010 року і до досягнення дитиною повноліття.
13.07.2010 старшим державним виконавцем Шполянського ВДВС було відкрито виконавче провадження про примусове стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в розмірі 300 грн. щомісячно.
Позивач вказує, що про існування виконавчого провадження йому стало відомо лише у вересні 2019 року, коли його було знято при перетині державного кордону за нарахований борг по аліментах та включення його до реєстру боржників. 
18.09.2019 року, вказує ОСОБА_1 , він сплатив на користь ОСОБА_2 кошти в розмірі 33967,74 грн., а також 16983,87 грн. штрафу по аліментах та 3396,77 грн. виконавчого збору на користь державного бюджету.
У листопаді 2020 року Департамент соціальної політики звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення виплаченої соціальної допомоги в розмірі 36337,27 грн. та судового збору в розмірі 2102,00 грн.
Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 08.02.2021 року позовні вимоги Департаменту соціальної політики задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 соціальну допомогу в повному обсязі. В обґрунтування підстав вказаного позову Департамент надав суду рішення про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 19.09.2011 року на звернення ОСОБА_2 та призначення тимчасової допомоги, яка залежить від розміру аліментів на утримання сина.
До Департаменту стягувачем ОСОБА_2 було пред`явлено довідку про розмір аліментів, сплачених у твердій грошовій сумі № 529 від 02.09.2011 року про відсутність сплати аліментів ОСОБА_1 
25.09.2019 року відповідачем винесено тотожне рішення про призначення допомоги сім`ям з дітьми згідно протоколу №422946 ОСОБА_2 з пред`явлення довідки про розмір недоотриманих аліментів.
ОСОБА_1 вказує, що відповідач діяв не в межах своїх повноважень, з порушенням процедури винесення таких рішень та за відсутності підстав, які б стверджувати, що ОСОБА_1 умисно не виконував рішення суду про стягнення з нього аліментів та ухилявся від обов`язку щодо утримання дитини за період з 2011 року по серпень 2019 року.
Крім того, зазначає позивач, в документах, які були подані ОСОБА_2 відповідачу, не було всього обсягу письмових доказів, зокрема, не містилося повідомлення із органів внутрішніх справ про розшук ОСОБА_1 за місцем його реєстрації та фактичного проживання, і що його місце проживання не встановлено.
Так, позивач був усвідомлений про існування рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, він особисто передавав стягувачу кошти в готівковому вигляді, однак про те, що ОСОБА_2 звернулася за отриманням соціальної допомоги йому було не відомо. 
В рамках виконавчого провадження постанова про розшук боржника не виносилася, звернення ОСОБА_2 до відділу ДВС щодо розшуку боржника не надходили, а до 2018 року позивач до реєстру боржників внесений не був. 
Таким чином, зазначає ОСОБА_1 , відсутні підстави стверджувати, що він умисно не платив аліменти, оскільки він просто не знав, що їх стягують у примусовому порядку, тому що зв`язку з колишньою дружиною не підтримував і не міг знати, що є боржником, який ухиляється від виконання покладеного на нього обов`язку.
За таких обставин вважає, що рішення відповідача про призначення допомоги ОСОБА_2 у зв`язку з ухиленням батька від сплати аліментів на дитину, прийнято не на підставі та не у спосіб, визначений Конституцією та законами України, без належної оцінки та без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття законного і обґрунтованого рішення, а тому є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 звернувся із відповідним позовом до суду і просив постановити рішення, яким визнати протиправними та скасувати:
рішення Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 19 вересня 2011 року про виплату тимчасової допомоги, яка залежить від розміру аліментів ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 згідно протоколу 891987 від 19.09.2011 року;
рішення про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 25 березня 2019 року про виплату тимчасової допомоги, яка залежить від розміру аліментів ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 згідно протоколу 422949 від 25.03.2019 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 лютого 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 - залишено без задоволення.
Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що обов`язок органу соціального захисту населення прийняти відповідне рішення про призначення або відмову в призначенні тимчасової допомоги обумовлений виключно надходженням необхідних документів, а не перевіркою їх достовірності.
Оскільки ОСОБА_2 надала департаменту усі визначені Порядком документи, необхідні для призначення тимчасової допомоги, то останнім правомірно прийнято рішення про призначення їй тимчасової державної допомоги на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 17 березня 2022 року, представник  ОСОБА_1 - адвокат Давигора С.А., вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції необґрунтованим, постановленим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просила скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 лютого 2022 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що суд першої інстанції помилково зазначив про існування ознак умислу та ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківського обов`язку, оскільки існувало багато протиріч, за яких оскаржувані рішення Департаменту були прийняті без опрацювання підстав та умов, які б надавали підгрунтя для висновку, що платник аліментів ухиляється від їх сплати.
Про існування рішення суду про стягнення аліментів на дитину позивач знав, а стягувач аліментів ОСОБА_2 отримувала кошти готівкою особисто від ОСОБА_1 .
Інші мотиви, викладені в апеляційній скарзі, аналогічні доводами, що викладені у позовній заяві.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від Департаменту соціальної політики, зазначено, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги такими, що не дають підстав для його зміни чи скасування.
Зазначено, що ОСОБА_2 перебувала на обліку в Департаменті соціальної політики Черкаської міської ради та отримувала державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме відповідно до Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх не відоме, затвердженого постановою КМУ від 22.02.2006 № 189.
24 вересня 2019 року Департамент отримав лист від Шполянського районного відділу ДВС про те, що згідно виконавчого документа від 01.07.2010 року ОСОБА_1 , станом на 16.09.2019 року, було погашено заборгованість на користь ОСОБА_2 в сумі 33967,74 грн.
За результатом перерахунку утворилась переплата на суму 36 337,27 грн. за період з 01.09.2011 року по 31.08.2019 року.
У зв`язку з вищевикладеним, Департаментом було подано позовну заяву до Шполянського районного суду про стягнення з ОСОБА_1 суми виплаченої тимчасової допомоги в розмірі 36337,27 грн. і рішенням суду від 03.02.2021 року позовні вимоги Департаменту були задоволені повністю.
Департамент соціальної політики за наслідками апеляційного перегляду просить суд апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Давигори С.А. залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга представника  ОСОБА_1 - адвоката Давигори С.А. не підлягає до задоволення,  виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Положеннями статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Положеннями ч.1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України).
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначений статтею 180 СК України.
Встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.05.2010 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 300,00 грн., щомісячно, починаючи з 25.03.2010 року і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно довідок, виданих Відділом державної виконавчої служби Шполянського районного управління юстиції, за період з 01.03.2011 по 01.08.2019 включно, ОСОБА_2 не отримувала від ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно виконавчого листа № 2-2575.
Відповідно до вимог частини восьмої та частини дев`ятої статті 181 Сімейного кодексу України, якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей.
Механізм надання тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів визначено Порядком призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 № 189 (далі-Порядок).
Встановлено, що 02.09.2011 року ОСОБА_2 звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Придніпровського району із заявою про надання тимчасової державної допомоги дітям, до якої додала довідку про склад сім`ї, довідку про розмір аліментів, сплачених у твердій грошовій сумі, копію рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.05.2010 року та декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулись для призначення усіх видів соціальної допомоги.
Згідно пункту 2 Порядку (в редакції від 13.03.2008 року) тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв`язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення; один з батьків перебуває під арештом, слідством, на примусовому лікуванні, у місцях позбавлення волі, якого визнано в установленому порядку недієздатним, а також перебуває на строковій військовій службі; місце проживання (перебування) одного з батьків не встановлено.
У відповідності до пункту 6 Порядку (в редакції від 13.03.2008) для призначення тимчасової допомоги одержувач подає: заяву за формою, затвердженою Мінпраці; копію свідоцтва про народження дитини; довідку про реєстрацію місця проживання (перебування) дитини; довідку про реєстрацію місця проживання (перебування) одержувача. Залежно від підстав, на яких призначається тимчасова допомога, додатково подаються такі документи: рішення суду (виконавчий лист) про стягнення з одного з батьків аліментів на дитину; довідка державної виконавчої служби, що підтверджує факт несплати аліментів одним з батьків протягом шести місяців, що передують місяцю звернення.
Відповідно до пункту 7 Порядку (в редакції від 13.03.2008) тимчасова допомога призначається кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подані усі необхідні документи. Для призначення допомоги на наступний шестимісячний строк одержувач подає лише заяву, в якій повідомляє про обставини, що можуть бути підставою для продовження виплати допомоги.
За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів, 19.09.2011 року управлінням праці та соціального захисту населення Придніпровського району було прийнято рішення про призначення ОСОБА_2 тимчасової державної допомоги на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період з 01.09.2011 по 29.02.2012 у зв`язку із ухилення батька від сплати аліментів.
З матеріалів справи вбачається, що Управлінням праці та соціального захисту населення Придніпровського району на підставі заяв ОСОБА_2 були прийняті рішення про призначення останній вказаної допомоги на періоди з 01.03.2012 по 30.09.2012, з 01.10.2012 по 28.02.2013, з 01.03.2013 по 31.08.2013, з 01.09.2013 по 28.02.2014, з 01.03.2014 по 31.08.2014, з 01.09.2014 по 28.02.2015, 01.03.2015 по 31.08.2015, з 01.09.2015 по 29.02.2016, з 01.03.2016 по 31.08.2016, з 01.09.2016 по 28.02.2017, з 01.03.2017 по 31.08.2017, з 01.09.2017 по 28.02.2018, з 01.03.2018 по 31.08.2018, з 01.09.2018 по 28.02.2019, з 01.03.2019 по 31.08.2019.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 надала Управлінню усі визначені Порядком документи, необхідні для призначення тимчасової допомоги, у зв`язку із чим останнім правомірно прийнято рішення про призначення їй тимчасової державної допомоги на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З матеріалів справи вбачається, що 24 вересня 2019 року Департамент отримав лист від Шполянського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про те, що згідно виконавчого документа № 2-2575 від 01.07.2010 року ОСОБА_1 , станом на 16.09.2019 року, було погашено заборгованість на користь ОСОБА_2 в сумі 33967,74 грн.
За результатами перерахунку утворилась переплата на суму 36337,27 грн. за період 01.09.2011 - 31.09.2019.
Як передбачено п.п.2 п.10 зазначеного вище Порядку виплата тимчасової допомоги припиняється у разі виявлення обставин, що свідчать про можливість одного з батьків утримувати свою дитину. 
Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 03.02.2021 року позовні вимоги Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про стягнення виплаченої тимчасової допомоги задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на рахунок Департаменту суму виплаченої допомоги у розмірі 36337,27 грн. Рішення суду набрало законної сили.
Доводи апелянта, що при прийнятті рішення про призначення ОСОБА_2 тимчасової державної допомоги на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , у відповідача по справі були відсутні докази, які підтверджували, що ОСОБА_1 умисно не виконував рішення суду про стягнення аліментів та ухилявся від обов`язку щодо утримання дитини є безпідставними, оскільки відповідно до Положення обов`язок органу соціального захисту населення полягав в прийнятті рішення про призначення або відмову в призначенні тимчасової допомоги, був обумовлений виключно надходженням необхідних документів, а не перевіркою їх достовірності.
Судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини даної справи, дав належну оцінку зібраним доказам в їх сукупності, правильно послався на закон, що регулює спірні правовідносини і дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених ОСОБА_1  позовних вимог.
У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Давигори С.А., суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 258, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Давигори Світлани Анатоліївни - залишити без задоволення.
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради , третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення в порядку та за умов, визначених ЦПК України. 

Головуюча          О.В. Карпенко

Судді Л.І. Василенко

Л.В. Нерушак

/текст постанови суду виготовлений 09 червня 2022 року/